ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
25.05.2026	Справа № 910/2320/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна»
до  Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКС8» 
про стягнення  73.798,18 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

04.03.2026 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариство з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКС8» про стягнення 73.798,18 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного договору купівлі-продажу № UA/19769/445248 від 31/05/2023, позивачем у повному обсязі здійснено зобов`язання щодо поставки товару на загальну суму 64.568,16 грн, що підтверджується видатковими накладними: № 42450 від 14.08.2025 на суму 23.647,44 грн; № 42542 від 14.08.2025 на суму 1.928,64 грн; № 42859 від 15.08.2025 на суму 8.281,68 грн; № 43071 від 18.08.2025 на суму 5.986,56 грн; № 43479 від 20.08.2025 на суму 20.077,20 грн та № 43692 від 20.08.2025 на суму 4.646,64 грн. За умовами договору оплата товару здійснюється протягом 7 (семи) календарних днів з дня отримання відповідного товару. Відповідач сплатив товар лише частково в сумі 1.573,92 грн, у зв`язку з чим його заборгованість становить 62.994,24 грн. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 73.798,18 грн, з яких 62.994,24 грн основного боргу, 9.846,08 грн пені, 957,86 грн 3% річних.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/2320/26 від 10.03.2026 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.
16.03.2026 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» відповідних документів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2026 відкрито провадження у справі № 910/2320/26 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Даною ухвалою суду встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі до суду відзиву на позов з урахуванням ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з наданням доказів, що підтверджують обставини, викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.
У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 23.03.2026 було направлено відповідачу в його електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», яка отримана останнім 23.03.2026 о 13:30 год., що підтверджується наявним у справі повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, а тому відповідач мав подати відзив на позов у строк до 07.04.2026 включно.
Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 23.03.2026 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.
Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, Господарський суд міста Києва,
ВСТАНОВИВ:

31.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІКС8» (далі - покупець) укладено договір купівлі-продажу № UA/19769/445248 (далі - договір).
Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується протягом дії даного договору поставляти покупцю запасні частини для сільськогосподарської та будівельної техніки та обладнання, комерційних автомобілів, причепів, автохімію, мастила (оливи), покришки, супутні товари для вищезазначеної техніки (далі - товар) за його замовленнями окремими партіями, за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що остаточно погоджуються сторонами в накладних або додатках до цього договору, які є невід`ємною частиною даного договору, а покупець зобов`язується приймати товар та оплачувати його на встановлених договором умовах.
Спір у справі виник унаслідок неналежного виконання відповідачем грошових зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати отриманого товару за договором з урахуванням умов додатку до нього, що призвело до утворення заборгованості в сумі 62.994,24 грн, а також за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивачем нараховані 9.846,08 грн пені, 957,86 грн 3% річних.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Згідно з п. 2.1. договору договір вступає в дію з моменту його підписання повноважними особами обох сторін та діє до 31 грудня поточного року включно. 
Якщо за десять днів до закінчення строку дії даного договору жодна зі сторін не повідомить іншу сторону рекомендованим листом про розірвання договору, строк дії даного договору вважається кожного разу автоматично продовженим до 31 грудня наступного календарного року включно (п. 2.2. договору). 
Доказів в підтвердження виявлення однією із сторін договору про небажання продовжувати договірні правовідносини не подано, а отже договір є продовженим.
Відповідно до п. 1.4. договору загальна сума договору складає загальну вартість поставленого покупцю товару та наданих послуг з сервісного обслуговування, за весь період дії даного договору, у відповідності з видатковими накладними та наряд-замовленнями. 
Згідно з п. 1.1 додатку № UA/19769/445248/202508 від 12.08.2025 до договору в межах терміну дії цього додатку постачальник поставляє покупцю запасні частини, автохімію, мастила (оливи), шини, супутні товари тощо (далі - товар). Поставка товару здійснюється на умовах EXW (склад постачальника: м. Дніпро, пров. Дуговий, 2-4), згідно Інкотермс 2010 року. 
Відповідно до п. 1.2 додатку поставка товару може здійснюватися за замовленням покупця окремими партіями. В момент поставки постачальник надає покупцю товарну накладну. Товар, в межах дії цього додатку до договору, постачається на умовах відстрочки платежу і товарного кредиту. 
Згідно з п. 6.6. договору факт поставки товару засвідчується видатковою накладною.
Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Положеннями ст. 664 Цивільного кодексу України встановлено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв товар загальною вартістю 64.568,16 грн, що підтверджується наступними підписаними та скріпленими печатками обох сторін видатковими накладними: 
№ 42450 від 14.08.2025 на суму 23.647,44 грн; 
№ 42542 від 14.08.2025 на суму 1.928,64 грн; 
№ 42859 від 15.08.2025 на суму 8.281,68 грн; 
№ 43071 від 18.08.2025 на суму 5.986,56 грн; 
№ 43479 від 20.08.2025 на суму 20.077,20 грн; 
№ 43692 від 20.08.2025 на суму 4.646,64 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Пунктом 1.3. додатку № UA/19769/445248/202508 від 12.08.2025 до договору встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити повну вартість отриманого товару згідно із договором та цим додатком протягом 7 календарних днів з дня отримання відповідного товару.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Матеріали справи свідчать, що відповідач в порушення умов договору не виконав зобов`язання по сплаті поставленого товару у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, яка не оспорена відповідачем та становить 62.994,24 грн.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті поставленого товару за договором в повному обсязі не подано.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача вартості поставленого товару в розмірі 62.994,24 грн.
Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату за поставлений товар не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.
Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.
Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 10.3 договору передбачено, що при простроченні оплати товару, який поставлено без попередньої оплати, чи наданих послуг, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від вартості неоплаченого товару (товарів) за відповідною накладною за кожен день прострочення, якщо інша відповідальність не передбачена в додатку (додатках) до цього договору.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
При укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов`язання щодо оплати поставленого товару.
Позивачем пред`явлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 9.846,08 грн, нарахованої на суму боргу 62.994,24 грн за період прострочення з 28.08.2025 по 28.02.2026 із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ.
Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Згідно з ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
У зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання по сплаті поставленого товару відповідач повністю не виконав, він повинен сплатити позивачу, крім суми основного боргу, пеню, розмір якої за обґрунтованими розрахунками позивача становить 9.846,08 грн. 
Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 9.846,08 грн обґрунтовані і підлягають задоволенню.
У зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення грошового зобов`язання, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 957,86 грн 3% річних (нарахованих на суму боргу 62.994,24 грн за період з 28.08.2025 по 28.02.2026).
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Умовами договору інший розмір процентів не визначений.
Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 957,86 грн 3% річних на підставі обґрунтованих розрахунків позивача за період з 28.08.2025 по 28.02.2026.
Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.
З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги «Амако Україна» є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.
Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 
Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКС8» (03143, м. Київ, вул. Метрологічна, буд. 14-б; код ЄДРПОУ 44530358) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» (08322, Київська область, Бориспільський район, с. Проліски, вул. Броварська, буд. 2; код ЄДРПОУ 21665011) 62.994 (шістдесят дві тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири) грн 24 коп. основного боргу, 9.846 (дев`ять тисяч вісімсот сорок шість) грн 08 коп. пені, 957 (дев`ятсот п`ятдесят сім) грн 86 коп. 3% річних та 3.328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя	В.В.Сівакова