С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ, 03037; тел. (044) 298-59-37
вул. Грушецька, 1, м. Київ, 03113; тел.: (044) 298-59-52
e-mail: inbox@sl.ki.court.gov.ua, web: https://sl.ki.court.gov.ua
код ЄДРПОУ: 02896762
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/486/26
В справі 760/6019/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина
04 травня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Роман Іванович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення безпідставно набутих коштів.

ІІ. Описова частина
ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва - ТОВ «Росвен Інвест Україна») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення безпідставно набутих в межах виконавчого провадження коштів.
Свої вимоги мотивував тим, що 21.03.2013 між ним та АТ «Сбербанк» було укладено кредитний договір №47#00017431622, відповідно до якого банк надав Позивачу кредитні кошти. 19 грудня 2019 року між АТ «Сбербанк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (в подальшому перейменоване на ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено договір факторингу №475/БД06-2/19, за яким право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до Відповідача.
05.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. вчинено виконавчий напис №992, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором №47#00017431622 від 21.03.2013 у розмірі 55.004,85 грн, а також 500,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису, а всього 55.504,85 грн.
20.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. на підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження НОМЕР_2, яке постановою від 09.11.2021 прийняв до виконання приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Р.І.
08.11.2024 в рамках виконавчого провадження НОМЕР_2 з банківського рахунку Позивача стягнуто кошти на загальну суму 56.396,52 грн, з яких 46.040,45 грн перераховано на рахунок ТОВ «Свеа Фінанс» згідно з платіжною інструкцією АТ КБ «Приватбанк» №4318 від 12.11.2024.
Позивач зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки кредитний договір №47#00017431622 від 21.03.2013 нотаріально не посвідчувався, а тому з огляду на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, якою визнано незаконними та нечинними зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, нотаріус не мав правових підстав для вчинення такого виконавчого напису. Крім того, Позивач посилається на спірність заборгованості, яка покладена в основу виконавчого напису.
Відтак, Позивач просив суд визнати виконавчий напис №992, вчинений 05.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., таким, що не підлягає виконанню, стягнути з ТОВ «Свеа Фінанс» на його користь безпідставно набуті в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 кошти у розмірі 46.040,45 грн, а також витрати на правничу допомогу в орієнтовному розмірі 15.000,00 грн.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) учасників справи.
23.04.2025 до суду надійшла заява Відповідача про визнання позову, в якій ТОВ «Свеа Фінанс» визнало позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання виконавчого напису №992, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. 05.10.2020, таким, що не підлягає виконанню. Водночас Відповідач не визнав інших вимог, в тому числі - про стягнення орієнтовних судових витрат у розмірі 15.000,00 грн та просив залишити їх без задоволення.
Треті особи письмових пояснень суду не подали.

ІІІ. Мотивувальна частина
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, оцінивши надані Сторонами докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 21.03.2013 між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Сбербанк» укладено кредитний договір №47#00017431622, за яким Позивачу надано кредитні кошти на умовах строковості, поворотності та платності.
19.12.2019 між АТ «Сбербанк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу №475/БД06-2/19, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №47#00017431622 від 21.03.2013 перейшло від АТ «Сбербанк» до ТОВ «Росвен Інвест Україна», яке у подальшому перейменоване на ТОВ «Свеа Фінанс».
05.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. вчинено виконавчий напис №992 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором №47#00017431622 від 21.03.2013 у сумі 55.004,85 грн, з яких: 20.477,28 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 34.527,57 грн - прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, а також 500,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису.
20.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. на підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження НОМЕР_2, яке 09.11.2021 прийняв до виконання приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Р.І.
08.11.2024 в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 з банківського рахунку ОСОБА_1 стягнуто кошти у розмірі 51.620,00 грн та 4.776,52 грн, а всього 56.396,52 грн (платіжні інструкції АТ КБ «Приватбанк» від 08.11.2024 №24453PBNKI00866c0001 та №24453PBNKI00866b0001), з яких 46.040,45 грн перераховано на рахунок ТОВ «Свеа Фінанс» (платіжна інструкція АТ КБ «Приватбанк» №4318 від 12.11.2024) у якості часткового погашення заборгованості за виконавчим написом №992.
У статті 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.
Згідно з підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», за яким для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, нотаріусу подавалися: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Оскаржуваний виконавчий напис №992 вчинений нотаріусом 05.10.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14.
Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (у редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису), для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Підпунктом 5.1 пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.
Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Кредитний договір №47#00017431622 від 21.03.2013, укладений між ОСОБА_1 та АТ «Сбербанк» та наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, нотаріально не посвідчувався, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі №172/1652/18 та підтверджена постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №910/10374/17, в якій зазначено, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 05.07.2017 у справі №6-887цс17, а також правових висновків Верховного Суду у постановах від 23.01.2018 у справі №310/9293/15 та від 06.06.2019 у справі №750/1627/18, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур, а має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем.
Позивач у позові заперечує наявність заборгованості перед Відповідачем у заявленому розмірі та вказує на її спірність. Натомість Відповідач у заяві про визнання позову від 23.04.2025 фактично визнав вимогу Позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно з частиною четвертою цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Враховуючи викладене, з огляду на встановлені порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису та визнання Відповідачем позовних вимог у відповідній частині, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги Позивача про визнання виконавчого напису №992, вчиненого 05.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., таким, що не підлягає виконанню.

Щодо вимоги Позивача про стягнення з ТОВ «Свеа Фінанс» безпідставно набутих в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 коштів у розмірі 46.040,45 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події.
Аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Така правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Можливість застосування статті 1212 ЦК України до правовідносин щодо повернення коштів, стягнених на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнано таким, що не підлягає виконанню, підтверджена у постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №206/2212/18.
Судом встановлено, що у межах виконавчого провадження НОМЕР_2, відкритого на підставі виконавчого напису №992 від 05.10.2020, на користь ТОВ «Свеа Фінанс» перераховано грошові кошти у розмірі 46.040,45 грн, що підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ «Приватбанк» №4318 від 12.11.2024. Враховуючи визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для отримання Відповідачем цих коштів відпала, у зв`язку з чим вони є безпідставно набутими у розумінні статті 1212 ЦК України та підлягають поверненню Позивачу.
При цьому суд зауважує, що різниця між загальною сумою стягнутих з рахунку Позивача коштів (56.396,52 грн) та сумою, перерахованою Відповідачу (46.040,45 грн), у розмірі 10.356,07 грн становить основну винагороду та витрати приватного виконавця і не була набута Відповідачем, а тому не є предметом стягнення в межах цієї цивільної справи.
Таким чином, вимога Позивача про стягнення з ТОВ «Свеа Фінанс» безпідставно набутих коштів у розмірі 46.040,45 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, особи з інвалідністю внаслідок війни - у справах, пов`язаних із захистом їх прав. Позивач, як учасник бойових дій, був звільнений від сплати судового збору при поданні позову.
Відповідно до частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ціна позову у даній справі складає 46.040,45 грн (вимога майнового характеру про стягнення безпідставно набутих коштів), а вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є вимогою немайнового характеру. Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позову майнового характеру для фізичної особи становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позову немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог судовий збір, від сплати якого Позивач був звільнений, в розмірі 1211,20 гривень підлягає стягненню з Відповідача на користь держави у відповідному розмірі.
Стосовно витрат на правничу допомогу адвоката суд зазначає наступне.
Відповідно до частин другої, третьої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною третьою статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу Позивачем надано: договір про надання правничої допомоги №1 від 15.11.2024, укладений між адвокатом Приходченком О.В. та ОСОБА_1 ; додаткову угоду №1 від 15.11.2024 до зазначеного договору, якою сторони визначили перелік послуг адвоката та погодили їх вартість у розмірі 15.000,00 грн; рахунок-фактуру №1 від 02.01.2025 на суму 15.000,00 грн; платіжну інструкцію №@2PL279693 від 02.01.2025 на суму 15.000,00 грн з призначенням платежу: «рахунок-фактура №1 від 02.01.25р., платник ОСОБА_1 ».
Відповідач у заяві про визнання позову від 23.04.2025 заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що під час розподілу судових витрат необхідно враховувати дії сторони щодо досудового врегулювання спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи.
Оцінюючи розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, суд враховує характер та незначну складність справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі сталої судової практики Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, обсяг фактично виконаних адвокатом робіт (підготовка позовної заяви та клопотання про витребування доказів, направлення матеріалів до суду), відсутність судових засідань за участю адвоката, а також процесуальну поведінку Відповідача, який визнав позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням принципів співмірності, обґрунтованості та пропорційності витрат на правничу допомогу до предмета спору суд приходить до висновку, що заявлений Позивачем розмір витрат на правничу допомогу у сумі 15.000,00 грн є неспівмірним зі складністю справи та обсягом фактично наданих послуг, у зв`язку з чим підлягає зменшенню до 10.000,00 грн.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу є не лише компенсацією стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених нею витрат, але й у певному сенсі має спонукати іншу сторону утримуватися від подання безпідставних заяв, скарг та вчинення незаконних дій, що порушують права та інтереси фізичних та юридичних осіб (постанови Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №826/841/17, від 24.10.2019 у справі №820/4280/17, від 25.10.2019 у справі №826/13270/16).
З огляду на викладене, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума витрат на правничу допомогу у розмірі 10.000,00 грн.

IV. Резолютивна частина
Керуючись ст.ст. 15, 16, 18, 1212 Цивільного кодексу України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 137, 141, 206, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, суд вирішив:
1. Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Роман Іванович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити.
2. Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 05.10.2020 за реєстровим номером №992, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (нова назва - Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс») заборгованості за кредитним договором №47#00017431622 від 21.03.2013 у сумі 55.004,85 грн та плати за вчинення виконавчого напису у сумі 500,00 грн, а всього у загальному розмірі 55.504,85 грн.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 46.040,45 грн (сорок шість тисяч сорок гривень 45 копійок).
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (місцезнаходження: 03126, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6; код ЄДРПОУ: 37616221) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10.000,00 грн (десять тисяч гривень 00 копійок).
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.
6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
7. Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», місцезнаходження: 03126, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6; код ЄДРПОУ: 37616221.
Третя особа-1: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, адреса: АДРЕСА_2 .
Третя особа-2: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Роман Іванович, адреса: 02125, м. Київ, вул. Старосільська, буд. 1, оф. 10.

Суддя: