Справа № 755/9517/25 Головуючий в суді І інстанції Просалова О.М.
Провадження № 33/824/2177/2026 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О., 
за участі секретаря судового засідання Івкової Д.Л. 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 11 лютого 2026 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124, 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ: 

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 11 лютого 2026 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП - закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.
Відповідну постанову прийнято за наслідком розгляду протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№335401 та №335410, якими встановлено, що 10 травня 2025 року о 23 годині 46 хвилин, по вул. Чавдар, 6 в місті Києві, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «KIA» н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого скоїв наїзд на стоячий автомобіль «Nissan» н/з НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, після чого ОСОБА_1 місце ДТП залишив, чим порушив вимоги п.п. 2.10 (а), 10.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124, 122-4 КУпАП. 
Не погоджуючись з постановою Дарницькогорайонного суду міста Києва від 11 лютого 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гребенюк В.Г. звернулася до суду з апеляційною скаргою.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 11 лютого 2026 року, посилаючись на те, що про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо лише 09 березня 2026 року, оскільки розгляд справи відбувся без його участі, про дату та час судового розгляду він повідомлений не був, а копію постанови суду не отримував.
По суті апеляційної скарги зазначає, що не оспорює правильність висновку суду щодо закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, однак не погоджується з викладеними у мотивувальній частині постанови обставинами, які, на його думку, фактично містять висновок про його винуватість у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.
Апелянт вважає, що у разі закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП суд не вправі формулювати висновки щодо вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки питання її винуватості не підлягає вирішенню. На думку апелянта, наведення у постанові обставин про порушення ним вимог Правил дорожнього руху, вчинення наїзду на транспортний засіб та залишення місця дорожньо-транспортної пригоди порушує принцип презумпції невинуватості та може спричинити для нього негативні правові наслідки.
Крім того, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не досліджував докази у справі, не надав їм оцінки та не забезпечив його участі у розгляді справи. Також зазначає про відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ним адміністративних правопорушень щодо автомобіля Nissan X-Trail, вказуючи, що матеріали справи ґрунтуються переважно на поясненнях потерпілого, а наявний відеозапис не фіксує безпосередньо момент зіткнення транспортних засобів та не дозволяє достовірно встановити обставини події.
У зв`язку з наведеним апелянт просить змінити постанову Дарницького районного суду м. Києва від 11 лютого 2026 року, виключивши з її мотивувальної частини висновки щодо вчинення ним адміністративних правопорушень, а резолютивну частину постанови про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення залишити без змін.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Гребенюк В.Г. апеляційну скаргу підтримала, підтвердила її доводи та просила задовольнити.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП у зв`язку з подією, яка мала місце 10.05.2025 року.
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 11.02.2026 року провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Вказаний висновок суду першої інстанції є правильним та відповідає вимогам закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що адміністративні правопорушення, які ставилися у вину ОСОБА_1 , зафіксовані 10.05.2025 року, тоді як постанова суду була ухвалена лише 11.02.2026 року, тобто після спливу встановленого законом строку притягнення до адміністративної відповідальності.
За таких обставин суд першої інстанції був зобов`язаний встановити обставини справи на предмет наявності чи відсутності складу правопорушення та, зокрема, закрити провадження у справі на підставі п.1 (відсутність події і складу адміністративного правопорушення) або п. 7 (закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу) ч. 1 ст. 247 КУпАП, що ним і було зроблено саме на підставі п. 7 наведеної норми кодексу.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції фактично встановив винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, не можуть бути підставою для скасування або зміни постанови суду.
Згідно зі змістом оскаржуваної постанови суд першої інстанції, викладаючи обставини, зазначені в протоколах про адміністративні правопорушення та інших матеріалах справи, навів фабулу адміністративних правопорушень, з приводу яких здійснювалося провадження, після чого дійшов висновку про неможливість вирішення питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Виключення із мотивувальної частини постанови опису обставин, які стали підставою для складення протоколів про адміністративні правопорушення та звернення відповідних матеріалів до суду, фактично призвело б до спотворення змісту судового рішення та позбавило б його необхідної описової складової.
При цьому, як убачається із змісту оскаржуваної постанови, будь-яких висновків про доведеність вини ОСОБА_1 , оцінки доказів з точки зору їх достатності для притягнення особи до адміністративної відповідальності чи формулювання про визнання його винним постанова не містить, оскільки суд обмежився констатацією обставини щодо закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до тези, що у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення суд не встановлює винуватість особи. Однак, такі твердження є помилковими, оскільки, як вже було указано у тексті цієї постанови, кодекс розмежовує закриття провадження у справі в залежності від конкретних підстав, визначених у статті 247 КУпАП.
Суд першої інстанції керувався саме п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП для закриття провадження, проти чого апелянт не заперечує, та навпаки просить залишити резолютивну частину оскаржуваної постанови без змін.
Разом з тим, така підстава для закриття провадження у справі можлива лише за умови доведеності вини та закінчення строків для притягнення до адміністративної відповідальності.
У підтвердження наявності вини у вчиненні правопорушення до матеріалів справи надано два протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№335401 та №335410, якими встановлено, що 10 травня 2025 року о 23 годині 46 хвилин, по вул. Чавдар, 6 в місті Києві, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «KIA» н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого скоїв наїзд на стоячий автомобіль «Nissan» н/з НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, після чого ОСОБА_1 місце ДТП залишив, чим порушив вимоги п.п. 2.10 (а), 10.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124, 122-4 КУпАП; схема місця ДТП; пояснення водіїв - учасників ДТП; відеозапис події.
Доводи апеляційної скарги зводяться до критики наявних у справі доказів, однак жодних доказів у спростування наведених доказів не надано.
Апеляційним судом не встановлено обставин, за яких наявні у справі докази викликають сумніви щодо їх достовірності та достатності.
Оскільки провадження у справі закрито виключно з підстав закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, проти чого апелянт не заперечує, перевірка оцінки судом першої інстанції доказів щодо наявності складу адміністративного правопорушення не впливає на правильність висновку суду про необхідність закриття провадження у справі.
Підсумовуючи викладене, слід дійти висновку, що суд першої інстанції під час судового розгляду має право закрити провадження на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, ухваливши постанову, якщо відсутні підстави для прийняття ним інших кінцевих для цієї стадії процесуальних рішень, що передбачені наведеним кодексом, зокрема постанови про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, який суд зобов`язаний ухвалити при наявності передбачених для цього у КУпАП підстав.
З огляду на зміст доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам законності, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків суду щодо наявності передбачених законом підстав для закриття провадження у справі та не свідчать про допущення судом істотних порушень норм матеріального чи процесуального права.
За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни постанови Дарницького районного суду м. Києва від 11 лютого 2026 року не вбачається.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 11 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана