Справа № 405/2116/26
Провадження №2-а/405/17/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 року Подільський районний суд міста Кропивницького у складі:
головуючого судді Іванової Л.А.
при секретарі Федченко А.Ю.
за участю учасників справи:
представника позивача ЦПМУ ДМС – Житняка Д.Ю.
відповідача громадянина російської федерації ОСОБА_1 який приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницький адміністративну справу № 405/2116/26 за позовом Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (м. Кропивницький, вул. Замоцького Ігоря, 25-а) до громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про затримання та забезпечення примусового видворення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби звернувся до Подільського районного суду міста Кропивницького з позовом, в якому просить затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України, строком на шість місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі України, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що ЦПМУ Державної міграційної служби було проведено перевірку легальності перебування на території України громадянина російської федерації ОСОБА_1 під час якої встановлено, що відповідач прибув на територію України 03.11.2012 через пункт пропуску «Конотоп» по паспорту громадянина рф НОМЕР_1 , виданому 04.03.2011, дійсному до 04.03.2016. 
За обліками інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» Державної прикордонної служби України, з 08.11.2017 по теперішній час інформація про перетин державного кордону України громадянином російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутня.
За час свого перебування на території України відповідач клопотання щодо набуття/прийняття громадянства України, оформлення дозволу на імміграцію в Україну, документування посвідкою на постійне проживання в Україні не порушував. Документів на право проживання в Україні та зареєстрованого місця проживання в Україні не має, тим самим відповідач перебуває в Україні з порушенням встановленого строку перебування та своїми діями порушив вимоги статті 9 Закону № 3773-VІ та його подальше перебування на території України суперечить законодавству України.
Крім того, 17.05.2022 року працівниками Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області відповідача виявлено в м. Кропивницькому, як такого, що проживає без документів на право проживання в Україні.
Постановою УДМС у Кіровоградській області від 17.05.2022 серії МКВ № 000975 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Зазначений штраф, згідно із квитанцією № ВР32-С05Н-2ВК1-2Е5Н відповідачем було сплачено.
Окрім того, зазначив, що 22.06.2023 року працівниками Фортечного відділу у місті Кропивницькому УДМС у Кіровоградській області відповідача виявлено в м. Кропивницькому, як такого, що проживає за недійсними документами.
Постановою Фортечного відділу від 22.06.2023 серії МКВ № 001327 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Зазначений штраф відповідачем не сплачено. Листом від 12.07.2023 № 3510-990/3510.1-23 постанову від 22.06.2023 серії МКВ № 001327 направлено для примусового виконання до Фортечного відділу Державної виконавчої служби у місті Кропивницький Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та 22.01.2025 року винесено про відкриття виконавчого провадження № 76893635. 
Також, 01.04.2026 року відповідача було виявлено у м. Кропивницькому, як такого, що перевищив встановлений строк перебування в Україні більше як на 30 днів, а тому його затримано для з`ясування обставин правопорушення. Строк затримання відповідача закінчується о 10:11 04.04.2026 року.
Крім того, постановою від 01.04.2026 року серії МКВ № 002065 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Окрім того, 01.04.2026 року Подільським відділом прийнято рішення № 3511100100000744 про примусове видворення з України.
З урахуванням того, що відповідач неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за перебування на території України без документів на право проживання в Україні, не виконав постанову про накладення адміністративного стягнення від 22.06.2023 серії МКВ № 001327, термін дії його паспортного документа, який надає право на в`їзд або виїзд з держави, закінчився 04.03.2016, а також те, що відповідач не має законних джерел для існування в Україні та виїзду з України, є обгрунтовані підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, в зв`язку з чим, доцільним є його затримання до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на шість місяців.
Ухвалою суду від 01 квітня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за зазначеним позовом з викликом в судове засідання та обов`язковою явкою в судове засідання учасників справи.
Зазначеною ухвалою також забезпечено участь відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Доручено Державній установі "Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в України ДМС України" забезпечити проведення відеоконференції за участю відповідача ОСОБА_1 , з Подільським районним судом міста Кропивницького.
Представник позивача ЦПМУ ДМС Житняк Д.Ю. (діє на підставі довіреності від 07.01.2026 року № 1) в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених в ньому, просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував щодо позову, при цьому зазначив, що він дійсно приїхав на територію України з Росії, так як хотів проживати з сім`єю, дружина з дітьми приїхала раніше, однак шлюб було розірвано, діти проживають окремо, у них своє життя. Також, зазначив, що у нього дійсних документів не має, у 2023 році він притягувався до кримінальної відповідальності, мав іспитовий строк, постійного місця проживання не має, свого часу, проживав у квартирі по АДРЕСА_2 , де його знайомий робив ремонт, а останнім часом проживав на території готелю «Акваторія» по АДРЕСА_3 , де працював охоронцем.
Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземцям та особам без громадянства може бути надано притулок у порядку, встановленому законом.
Згідно з частинами 1, 2 статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні та порядок їх в`їзду та виїзду з України визначені Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ.
Пунктом 6 - 14 частини 1 статті 1 Закону визначено, що іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.
Іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.
Іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом.
Іноземці та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.
Іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, або якщо строк їх тимчасового проживання на території України продовжено в установленому порядку, якщо інше не встановлено законом.
Країна громадянської належності - країна чи країни, громадянином (підданим) якої (яких) особа є.
Країна попереднього постійного проживання - країна, в якій іноземець або особа без громадянства постійно проживали до прибуття в Україну.
Країна походження іноземця або особи без громадянства - країна чи країни громадянської належності або країна попереднього постійного проживання.
Нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Частиною 16 статті 4 Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.
Частиною 3 статті 9 Закону встановлено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Пунктом 1 Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2015 № 844 передбачено, що громадяни держав з безвізовим порядком в`їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.
Згідно із статтею 1 Угоди між Урядом України і Урядом рф про безвізові поїздки громадян України і рф, дію якої припинено з 01.07.2022 згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2022 № 692 «Про припинення дії Угоди між Урядом України і Урядом рф про безвізові поїздки громадян України і рф та застосування деяких міжнародних договорів України з рф», громадяни держави однієї Сторони можуть в`їжджати, виїжджати та пересуватися територією держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування, що діють в цій державі, по документах, що посвідчують особу і підтверджують громадянство, зазначених у Додатках 1 та 2 до цієї Угоди.
Громадяни держави однієї Сторони на основі взаємності звільняються від реєстрації у компетентних органах за місцем їхнього перебування на території держави іншої Сторони, якщо термін такого перебування не перевищує 90 днів з моменту в`їзду на територію держави цієї іншої Сторони, за наявності у них міграційної картки з позначкою органів прикордонного контролю, проставленої при в`їзді на територію держави перебування.
Пунктом 4 Порядку № 844 встановлено, що під час перебування на території України обчислення дозволеного іноземцю строку перебування здійснюють посадові особи Державної міграційної служби України шляхом відрахування 180 днів назад від дня контролю (дня, на який необхідно визначити законність перебування іноземця на території України). Іноземець не порушив зазначений строк, якщо в межах цього 180-денного періоду він перебував на території України не більше 90 днів.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач, який є громадянином Російської Федерації – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Калінінградської області, прибув на територію України 03.11.2012 року через КПП «Конотоп» по паспорту громадянина рф НОМЕР_1 , виданого 04.03.2011 року та дійсному до 04.03.2016 року.
Відповідно до службової записки Відділу міграційного контролю № 1 у місті Кропивницький Управління міграційного контролю, протидії нелегальної міграції та реадмісії № 3501.6.1/4785-26 від 30.03.2026 року повідомлено, що відповідно до відомостей з Інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон "Аркан" з 08.11.2017 по теперішній час інформація про перетин державного кордону України громадянином російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - відсутня. 
При цьому, встановлено, що за час перебування на території України відповідач клопотання щодо продовження строку перебування на території України, набуття/прийняття громадянства України, оформлення дозволу на імміграцію в Україну не порушував, що не заперечувалося під час судового розгляду справи відповідачем.
Судом також встановлено, що Управлінням Державної міграційної служби України в Кіровоградській області 17.05.2022 року за ч. 1 ст. 203 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, а саме: проживання без документів на право проживання. Місце скоєння правопорушення: м. Кропивницький, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКВ № 000975 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 17.05.2022 року ПН МКВ 000975 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. 00 коп., який останнім було сплачено 01.06.2022 року згідно з квитанцією ВР32-С05Н-2ВК1-2Е5Н.
Крім того, встановлено, що Фортечним відділом у місті Кропивницькому Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області 22.06.2023 року за ч. 1 ст. 203 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання за недійсними документами. Місце скоєння правопорушення: м. Кропивницький, відносно громадянина російської федерації ОСОБА_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКВ 001327 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 22.06.2023 року серії ПН МКВ 001327 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. 00 коп., яка залишилась без виконання, у зв`язку з чим листом від 12.07.2023 № 3510-990/3510.1-23 направлена для примусового виконання до Фортечного відділу Державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Постановою старшого державного виконавця Фортечного відділу Державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Усатенко О.О. про відкриття виконавчого провадження (ВП № 76893635) від 22.01.2025 року відкрито виконавче провадження з виконання постанови № ПН МКВ 001327, винесеної 22.06.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління Державної міграційної служби штрафу в розмірі 3400 грн. 
Крім того, відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, встановлено, що вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 квітня 2023 року (справа № 404/2180/23) ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік. Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покладено на ОСОБА_1 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 травня 2024 року ОСОБА_1 засудженого 14.04.2023 року Кіровським районним судом м.Кіровограда за ч.4 ст. 185 КК України – звільнено від призначеного йому покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку.
При цьому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2023 року № 569 «Про реорганізацію територіальних органів Державної міграційної служби» утворено як юридичну особу публічного права Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби, реорганізувавши шляхом злиття УДМС у Кіровоградській області та УДМС у Черкаській області, та яке (Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби) є правонаступником майна, прав та обов`язків УДМС у Кіровоградській області та УДМС у Черкаській області.
Як вбачається з протоколу Подільського відділу у місті Кропивницький Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби № МКВ 000036 від 01.04.2026 року громадянин російської федерації ОСОБА_1 , доставлений у службове приміщення Подільського відділу у місті Кропивницький Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби 01 квітня 2026 року о 10 год. 11 хв, у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 203 КУпАП для з`ясування обставин правопорушення.
Крім того, Подільським відділом у місті Кропивницький Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби 01.04.2026 року відносно відповідача ОСОБА_1 , було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКВ 002065 за ч. 2 ст. 203 КУпАП, за яким 01.04.2026 року о 09:51 за адресою: м. Кропивницький, вул. Театральна, 6а виявлено громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства , а саме: перевищив встановлений строк перебування в Україні більше як на 30 днів, та за наслідками розгляду якого 01.04.2026 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МКВ 002065 якою на підставі ч. 2 ст. 203 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.
Також, 01.04.2026 року Подільським відділом у місті Кропивницький Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби на підставі ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» прийнято рішення № 3511100100000744 про примусове видворення з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З зазначеним рішенням громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 ознайомлений 01.04.2026 року під особистий підпис, при цьому зазначив, що українську мову розуміє та перекладу не потребує.
Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках. 
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (ч. 3 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).
Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців. 
Згідно з ч. 8 ст. 30 Закону положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту". 
Згідно з пунктом 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», якою встановлено заборону щодо примусового повернення, видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства.
Встановлено, що відповідач громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус біженця йому не надано, в процедурі отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні не перебуває, тобто відсутні підстави, за яких примусове видворення або повернення не застосовується відповідно до частини 8 статті 26, частини 8 статті 30 та статті 31 Закону.
Крім того, на теперішній час відповідач перебуває на території України незаконно, постійного місця проживання, законного джерела існування та власності в Україні не має, дозвіл на імміграцію в Україну не оформляв, будь-яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України не вчиняв.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України.
Положеннями частини 1 статті 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема, затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.
Судом відзначається, що 01.04.2026 року Подільським відділом у місті Кропивницький Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби прийнято рішення № 3511100100000744 про примусове видворення з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому термін дії його паспорта закінчився 04.03.2016 року.
Отже, відповідач, як особа стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення не має документа, що посвідчує особу та дає право на виїзд з України, що, згідно з вимогами вищевказаної статті, є підставою для звернення міграційного органу до суду з позовною заявою про застосування судом до іноземця або особи без громадянства затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
Строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців (ч. 11 ст. 289 КАС України).
Згідно з ч. 13 ст. 289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
З аналізу вказаних норм вбачається, що до іноземця, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення, може бути застосований такий захід як затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.
Верховний Суд у постанові від 24.05.2023 по справі № 296/8455/22 зазначив, що за наявності перелічених статтею 289 КАС України умов, існує правова можливість здійснити затримання іноземця як з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, так і лише для забезпечення видворення за межі території України, як досягнення самостійної мети без необхідності ідентифікації. Але в будь-якому випадку повинна існувати така умова як примусове видворення.
При цьому, такий захід як затримання не застосовується автоматично, а лише за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 289 Кодексу, а саме: за наявності обґрунтованих підстав вважати, що такий іноземець ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України.
Крім того, Верховний Суд в постанові від 27.02.2020 по справі № 585/2811/19 зазначив, що затримання особи-відповідача не зважаючи на серйозність заходу, з огляду на встановлені судами фактичні обставини, є цілком виправданими та належними, тому як в даному випадку застосування інших, менш суворих заходів, буде недостатніми для гарантування виконання такою особою певних обов`язків пов`язаних із залишенням території України. Затримання до закінчення проведення процедури видворення, в тому числі для належної ідентифікації особи, відповідає національному законодавству, воно є також необхідним за конкретних обставин.
У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.
Європейський суд з прав людини не заперечує того, що повернення чи видворення, як такі можуть відповідати законній меті регулювання міграції, однак підкреслює, що такі заходи повинні застосовуватися пропорційно до права особи на приватне та сімейне життя. 
З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час незаконно, за відсутності відповідних правових підстав, перебуває в Україні, крім того, відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" відсутні, окрім того, відповідач не має законного джерела існування та об`єктів власності на території України, а також з метою завершення процедури примусового видворення відповідача до країни громадянської приналежності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат, а також приймаючи до уваги положення ч.19 ст.289 КАС України за якими за подання до адміністративного суду позовних заяв у справах, визначених ст.289 КАС України судовий збір не сплачується, судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави.
На підставі вищевикладеного, відповідно до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 289, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання та забезпечення примусового видворення, - задовольнити.
Затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України, строком на шість місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі України.
Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.
Рішення суду звернути до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана в десятиденний строк з дня проголошення судового рішення. Оскарження рішення про затримання іноземця або особи без громадянства не зупиняє його виконання.
Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.295 КАС України.
Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд. 
Повний текст рішення виготовлено 06 квітня 2026 року.

Суддя Подільського 
районного суду 
міста Кропивницького Лілія Андріївна Іванова