ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2026 Справа № 914/2968/24 

За заявою:	ОСОБА_1 , м. Львів	
про:	ухвалення додаткового рішення	
у справі:	№914/2968/24	
за позовом:	ОСОБА_2 , м. Львів	
до відповідача-1:	ОСОБА_3 , м. Львів	
до відповідача-2:	ОСОБА_1 , м. Львів	
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:	   Товариства з обмеженою відповідальністю «Ярмарок», м. Львів	
про:	визнання удаваним договору дарування частки в статутному капіталі ТзОВ «Ярмарок» та переведення прав та обов`язків покупця	
 	 Суддя – Крупник Р.В. Секретар – Мисик-Семен М.М.	
Представники учасників справи:	
від позивача:	Костків Н.С. – адвокатка;	
від відповідача-1:	не з`явився;	
від відповідача-2:	Шегинський Р.А. – адвокат;	
від третьої особи:	не з`явився.	
СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ.
Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. розглядав справу №914/2968/24 за позовом ОСОБА_2 (надалі – Позивачка, ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 (надалі – Відповідач-1), ОСОБА_1 (надалі – Відповідач-2, ОСОБА_1 ), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ярмарок» (надалі – Третя особа) про визнання удаваним договору дарування частки в статутному капіталі ТОВ «Ярмарок» та переведення прав та обов`язків покупця.
Рішенням суду від 10.12.2025 у справі №914/2968/24 у задоволенні позову відмовлено.
Після ухвалення рішення у справі, представником відповідача-2 подано за допомогою підсистеми «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення із ОСОБА_2 163`000,00 грн. судових витрат (вх. №5428/25 від 16.12.2025).
У зв`язку із відпусткою судді Бортник О.Ю., розпорядженням керівника апарату Господарського суду Львівської області №291 від 16.12.2025 доручено провести повторний автоматизований розподіл.
Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу від 16.12.2025 заяву про ухвалення додаткового рішення передано на розгляд судді Крупника Р.В.
Ухвалою від 17.12.2025 розгляд вказаної заяви призначено на 08.01.2026.
Ухвалою від 08.01.2026 відкладено судове засідання на 29.01.2026.
20.01.2026 до суду надійшла ухвала Західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 з вимогою надіслання матеріалів справи №914/2968/24 на адресу суду апеляційної інстанції для здійснення апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Львівської області від 10.12.2025.
На її виконання суд ухвалою від 28.01.2026 зупинив провадження у справі та направив матеріали справи №914/2968/24 до Західного апеляційного господарського суду.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 07.04.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Львівської області від 10.12.2025 у справі №914/2968/24 залишено без змін.
Ухвалою від 08.06.2026 суд поновив провадження у справі, судове засідання призначив на 26.06.2026.
Представниця позивачки з`явилася у судове засідання 26.06.2026, просила відмовити у задоволення заяви про стягнення судових витрат.
Представник відповідача-2 також з`явився у судове засідання 26.06.2026, просив задовольнити подану ним заяву про стягнення судових витрат.
Відповідач-1 та третя особа не забезпечили явку представників у судове засідання 26.06.2026, про причини неявки суд не повідомили.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
Доводи відповідача-2.
У заяві про відшкодування судових витрат ОСОБА_1 посилається на те, що 01.12.2024 уклав із Адвокатським об`єднанням «Потинський та партнери» Договір про надання правової допомоги №01/12/24, згідно із яким йому було надано правову допомогу на загальну суму 100`000,00 грн. Вказана сума підтверджена Актом приймання-передачі наданих послуг.
Крім того, відповідачем-2 понесені витрати на проведення психологічної експертизи із застосуванням поліграфа в розмірі 63`000,00 грн., що підтверджується Договором про надання послуг з проведення психологічної експертизи із застосуванням поліграфа від 12.05.2025, Актом про надання послуг від 14.05.2025, платіжними інструкціями на загальну суму 63`000,00 грн.
Зважаючи на це, ОСОБА_1 просить стягнути із позивачки 163`000,00 грн. судових витрат.

Доводи позивачки.
Позивачка заперечила проти задоволення заяви відповідача-2, посилаючись на те, що відповідач-2 не обґрунтував поважності причин неподання до закінчення судових дебатів у справі доказів, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат на правову допомогу і поліграфа. Надані докази понесення витрат на поліграф є неналежними та недопустимим, а суд вирішив спір між сторонами без урахуванням висновку поліграфа. Додатково до викладеного позивачка посилається на те, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката не відповідає критеріям, що вказані в частині 4 статті 129 ГПК України, а саме є неспівмірним зі складністю справи та ціною позову. Справа не є складною, адвокатом відповідача-2 не вчинялися складні дії по збору доказів, оскільки усі докази, що надав відповідач-2 це дві заяви свідків; обґрунтування адвокатом правової позиції зводилися до заперечень доводів позивача.

Доводи відповідача-1 та третьої особи.
Відповідач-1 та третя особа своїм правом на висловлення пояснень щодо заяви про розподіл судових витрат не скористалися.

ОЦІНКА СУДУ.
Відповідно до частини 1, пунктами 1, 2, 4 частини 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частиною 8 статті 129 ГПК України унормовано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У судовому засіданні 10.12.2025 (дата ухвалення рішення у цій справі) представник відповідача-2 до закінчення судових дебатів заявив про подання ним доказів понесення судових витрат. Заява про ухвалення додаткового рішення разом із доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу подана до суду за допомогою підсистеми «Електронний суд» 15.12.2025, тобто у встановлений процесуальним законом строк.
Поряд з цим, слід зазначити, що згідно із частиною 1 статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Позивачка стверджує, що відповідач-2 не обґрунтував поважності причин неподання до закінчення судових дебатів у справі доказів, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат на правову допомогу і поліграфа. З огляду на визначення між адвокатом та відповідачем-2 в договорі розміру гонорару адвоката у фіксованому розмірі, відсутня необхідність подання детального опису робіт як-то у формі окремого розрахунку, так і у формі акту приймання-передачі наданих послуг, оскільки з поданих документів та обставин справи можна встановити дійсний обсяг проведеної адвокатом роботи та її вартості. Фактично, відповідач-2 володів доказами витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів, оскільки договір був укладений ще 01.12.2024, однак копія такого договору не була долучена до матеріалів справи до ухвалення рішення по суті спору.
Надаючи оцінку відповідним доводам суд погоджується із позивачкою в частині того, що відповідач-2 не обґрунтував поважності причин неподання до закінчення судових дебатів у справі доказів, що підтверджують розмір понесених ним витрат на поліграф. Так, до заяви про стягнення відповідних витрат у розмірі 68`000,00 грн. відповідач-2 додав документи, які датовані травнем 2025 року, а саме Договір про надання послуг з проведення психологічної експертизи із застосуванням поліграфа від 12.05.2025, укладений між ОСОБА_1 та ФОП Ведмідь В.А.; Акт про надання послуг з проведення психологічної експертизи з використанням поліграфа від 14.05.2025; рахунок-фактуру №1, виставлений ФОП Ведмідь В.А. на оплату послуг поліграфа у розмірі 68`000,00 грн.; платіжні інструкції №BC80-CCCC-A9AT-PPBX та № X39T-X85A-3929-E3MX від 12.05.2025 про оплату вартості поліграфа на загальну суму 68`000,00 грн.
Ні у заяві про розподіл судових витрат, ні у судових засіданнях представник відповідача не наводив причин того, чому докази понесення витрат на поліграф, які існували станом на травень 2025 року, не були подані до вирішення справи у грудні 2025 року.
У постанові від 10.01.2024 у справі №285/5547/21 Верховний Суд зазначив, що якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, вона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.
Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви відповідача-2 про стягнення витрат на поліграф у розмірі 68`000,00 грн.
Крім цього, суд зазначає, що витрати відповідача-2 на поліграф у розмірі 68`000,00 грн. не підлягали б стягненню із позивачки, навіть у випадку подання відповідних доказів у встановлені процесуальним законом строки, адже такі не були необхідними для розгляду даної справи. Зокрема, як вбачається зі змісту рішення від 10.12.2025 у справі №914/2968/24 суд не поклав в основу мотивації відмови у позові висновки, викладені у Висновку №1-14/05/2025 від 14.05.2025 за результатами проведення психологічної експертизи із застосуванням поліграфа у господарській справі №914/2968/24.
Що стосується 100`000,0 грн. витрат на професійну правничу допомогу, то суд вважає, що відповідні витрати мають бути розподілені між сторонами, враховуючи те, що станом на момент ухвалення рішення у справі №914/2968/24 (10.12.2025) у відповідача-2 не було усіх доказів, на підставі яких суд зміг би провести відповідний розподіл.
Так, дійсно, договір про надання правової допомоги було укладено між відповідачем ще у грудні 2024 року, однак оплата за цим договором проведена відповідачем-2 16.12.2025, а акт приймання-передачі наданих послуг складений сторонами цього договору 15.12.2025, тобто після ухвалення рішення у цій справі. Слід також зауважити, що до обсягу наданої правової допомоги було включено послуги, які були надані на день ухвалення рішення у справі №914/2968/24 (представництво інтересів відповідача-2 у судовому засіданні 10.12.2025), так і після його ухвалення (проведення 15.12.2025 робочих зустрічей з клієнтом).
Та обставина, що сторони погодили фіксований розмір гонорару у Договорі про надання правової допомоги №01/12/24 від 01.12.2024 (30`000,00 грн. за підготовку відзиву та 70`000,00 грн. за представництво інтересів замовника в господарському суді), не свідчить про те, що суд міг розподілити витрати на правову допомогу між сторонами виключно на підставі умов договору, враховуючи те, що наданий акт приймання-передачі послуг від 15.12.2025 включає окремі послуги, надання яких було неможливо встановити виключно на підставі матеріалів справи. Йдеться про таку послугу як проведення 15.12.2025 робочих зустрічей з клієнтом.
Зважаючи на викладене вище, суд проводитиме розподіл судових витрат на правову допомогу між сторонами.
Пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначає відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Суд зазначає, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Так, частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У відзиві на позовну заяву вказано, що ОСОБА_1 очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 100`000,00 грн.
Згідно із частинами 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 3 статті 126 ГПК України унормовано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Остаточний розмір витрат на правову допомогу ОСОБА_1 визначив у розмірі 100`000,00 грн. На підтвердження таких витрат ним подано до суду:
1) Копію Договору про надання правової допомоги №01/12/24 від 01.12.2024 (надалі – Договір), згідно із пунктами 1.1, 1.2 якого ОСОБА_1 (замовник) доручає, а Адвокатське об`єднання «Потинський та партнери» (об`єднання) приймає на себе зобов`язання протягом терміну дії договору надавати замовнику юридичні послуги щодо представництва інтересів замовника у справі №914/2968/24. Замовник надає право (уповноважує) об`єднання при здійсненні своїх повноважень представляти замовника та брати участь при розгляді господарським судом справи №914/2968/24.
Пунктами 3.1, 3.2 цього Договору передбачено, що за підготовку відзиву на позовну заяву замовник сплачує об`єднанню винагороду у розмірі 30`000,00 грн. За здійснення відповідно до пункту 1.1 договору представництва інтересів замовника в господарському суді у судовій справі замовник додатково сплачує об`єднанню винагороду в розмірі 70`000,00 грн. Оплата винагороди здійснюється замовником на підставі виставленого об`єднанням рахунку протягом 10 календарних днів.
Надання юридичних послуг оформлюється відповідними актами приймання-передачі наданих послуг (правової допомоги) (пункт 3.5 Договору).
2) Копію Акта здачі-приймання наданих послуг №12/12-25 від 12.12.2025, згідно із яким Адвокатське об`єднання «Потинський та партнери» надало ОСОБА_1 такі юридичні послуги на суму 100`000,00 грн.:
- ознайомлення з позовною заявою ОСОБА_2 про визнання договору дарування частки удаваним та про переведення прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу частки (01.02.2025);
- ознайомлення із заявою ОСОБА_4 про усунення недоліків позовної заяви (19.12.2024);
- підготовка, надіслання на адресу всіх учасників справи та подання до Господарського суду Львівської області відзиву від імені ОСОБА_1 на позовну заяву ОСОБА_2 у справі №914/2968/24 (14.01.2025-16.01.2025);
- ознайомлення з відповіддю ОСОБА_2 на відзив ОСОБА_1 та долученими до неї документами у справі №914/2968/24 (08.02.2025);
- підготовка та подання клопотання про долучення письмових доказів у справі №914/2968/24 (11.03.2025);
- ознайомлення з додатковими письмовими поясненнями ОСОБА_2 у справі №914/2968/24 (12.03.2025);
- ознайомлення з клопотанням позивача про долучення документів, що підтверджують вартість нерухомого майна, яке належить на праві власності третій особі (12.03.2025);
- ознайомлення з додатковими письмовими поясненнями ОСОБА_2 у справі №914/2968/24 (18.04.2025);
- опрацювання аудіозаписів розмов, які мали місце між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з метою відшукання доказів, що спростовують твердження ОСОБА_2 про намір ОСОБА_3 продати належну йому частку у статутному капіталі. Опрацювання звукозапису обговорення учасників ТОВ «Ярмарок» подальшої фактичної та юридичної долі квартири, що була фактично придбана учасниками товариства для ОСОБА_5 (11.04.2025);
- підготовка клопотання, надіслання всім учасникам справи та подання до суду Висновку за результатами проведення психологічної експертизи із застосуванням поліграфа у справі №914/2968/24 від 14.05.2025 року (14.05.2025);
- ознайомлення з додатковими письмовими поясненнями ОСОБА_2 у справі №914/2968/24 (11.06.2025);
- підготовка до судових засідань та представництво інтересів ОСОБА_1 в судових засіданнях у справі №914/2968/24 (27.01.2025, 12.02.2025, 12.03.2025, 31.03.2025, 05.05.2025, 14.05.2025, 16.06.2025, 29.07.2025, 03.09.2025, 07.10.2025, 10.11.2025, 10.12.2025);
- проведення робочих зустрічей з клієнтом (15.12.2025).
3) Квитанцію до платіжної інструкції №53505085 від 16.12.2025 про сплату відповідачем-2 на користь Адвокатського об`єднання «Потинський та партнери» 100`000,00 грн. за надання юридичних послуг за Договором.
У матеріалах справи наявний також ордер серії ВС №1298745, виданий Адвокатським об`єднанням «Потинський та партнери» адвокату Шегинському Р.А., на представництво прав та інтересів ОСОБА_1 у Господарському суді Львівської області.
Здійснивши аналіз та оцінку представлених ОСОБА_1 доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу у справі, суд дійшов висновку, що факт надання відповідачу-2 професійної правничої допомоги підтверджується матеріалами справи.
За змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Необхідно зазначити, що на підставі критеріїв, які визначені в частині 4 статті 126 ГПК України, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).
Позивачкою заявлено клопотання про зменшення розміру витрат відповідача-2 на професійну правничу допомогу, що уможливлює застосування судом при вирішенні питання про стягнення судових витрат положень частини 4 статті 126 ГПК України критеріями.
При здійсненні розподілу судових витрат суд також керуватиметься положеннями статті 129 ГПК України, зокрема критеріями, що визначені частинами п`ятою сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Верховний Суд неодноразово (наприклад, в постанові від 25.05.2021 у справі №910/7586/19) висловлював правову позицію про те, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, як за клопотанням сторони, так і з власної ініціативи може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, повністю або частково у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу.
Крім цього, виробленою практикою Верховного Суду деталізовано як критерії, які суд з власної ініціативи може застосовувати при вирішенні питання про повну чи часткову відмову у відшкодуванні витрат на правову допомогу, так і їх порядок застосування. Зокрема:
1) Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір обґрунтованим (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі №910/21570/17, від 14.11.2018 у справі №921/2/18, від 11.12.2018 у справі №910/2170/18, від 10.10.2019 у справі №909/116/19, від 18.03.2021 у справі №910/15621/19, постанова ВПВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
2) Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин справи, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (постанови КГС ВС від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 01.06.2018 у справі №904/8478/16).
З урахуванням наведених вище норм процесуального законодавства України та правових позицій Верховного Суду, вирішуючи питання, щодо стягнення з позивачки витрат на правову допомогу, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які розподіляються відповідачу-2.
При цьому, суд бере до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, котрі вона неодноразово викладала в постановах від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 (пункт 5.44), від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 (пункти 135, 147) про те, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Суд зазначає, що вартість правових послуг є завищеною, адже не відповідає складності справи, яка належить до категорії поширених в українському судочинстві, а судова практика щодо вирішення спорів про визнання удаваними договорів є сформованою та широко застосовною судами. На це безпосередньо вказує і зміст рішення у цій справі, у якому суд при вирішення спору між сторонами застосував правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 23.01.2019 у справі №522/14890/16-ц, від 13.10.2021 у справі №912/3747/20, від 14.02.2022 у справі №346/2238/15-ц, від 23.02.2022 у справі № 922/2182/21, від 05.01.2023 у справі №711/7715/20, а також у постанові Верховного Суду України від 07.09.2016 у справі №6-1026цс16.
Крім того, заявлена до стягнення сума витрат (100`000,00 грн.) є неспівмірною з обсягом та складністю наданих відповідачу-2 правових послуг, які по суті зводяться до подачі відзиву, участі у судових засіданнях, ознайомлення з документами, які подавалися позивачкою у ході розгляду справи, подання декількох клопотань та консультування клієнта. Зміст наданої правової допомоги є звичайним для подібної категорії справ. У ході розгляду справи судом не вирішувалося питання про забезпечення позову чи про призначення судової експертизи.
Суд враховує і те, що відповідач-2 і його представник належним чином не обґрунтовують у чому полягає зміст послуг із ознайомлення з документами, які подавалися позивачкою у ході розгляду справи, та не доводять їх самостійності як окремих послуг із надання правової допомоги. На переконання суду, відповідні послуги можуть бути складовими тих послуг, які стосуються підготовки і подання заперечень проти позиції позивачки чи пояснень з приводу обставин справи, які мають значення для розгляду справи. Вони не можуть оцінюватися як самостійні, адже становлять базу для надання основних послуг.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 вказано, що зменшуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, врахувавши наявність заперечень позивачки щодо розміру стягнення правової допомоги, складність справи, характер, обсяг та зміст наданих адвокатом послуг, час, необхідний для надання відповідних послуг, обставини даної справи, суд, керуючись критеріями реальності (дійсності та необхідності) наданих послуг, пов`язаності цих послуг із розглядом справи №914/2968/24, співмірності та розумності їх розміру, доходить висновку, що розумним та справедливим розміром витрат на професійну правничу допомогу відповідача-2 буде 30`000,00 грн. Вказана сума грошових коштів підлягає стягненню із позивачки.
Керуючись статтями 2, 12, 13, 16, 42, 123, 124, 126, 129, 232, 233, 236-238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Заяву Кардаша Олександра Едуардовича про ухвалення додаткового рішення (вх. №5428/26 від 16.12.2025) у справі №914/2928/24 – задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП  НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) 30`000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
3. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
4. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили відповідно до статті 327 ГПК України.
5. Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.
Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повне додаткове рішення складено та підписано 06.07.2026.

Суддя Крупник Р.В.