ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1145/26 Справа № 205/948/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бізяєва Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючої - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в м.Дніпрі справу за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1  — адвоката Ключенкової Христини Владиславівни на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2024 року у складі судді Бізяєвої Н.О. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,–

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 1-6), в обґрунтування якого посилалось на те, що 11.01.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №72192411. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму в розмірі 18 686,25 грн, з яких 5 500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 13 186,25 грн сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення фактора, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. Після відступлення права грошової вимоги відповідач не здійснював жодного платежу для погашення існуючої заборгованості а ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а ні на рахунки первісного кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. У зв`язку з чим, заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики №72192411 складає 18 686,25 грн, з яких 5 500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 13 186,25 грн сума заборгованості за відсотками.
12.01.2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 було укладено кредитний Договір №00-6503617. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер моб.телефону відповідача, про що свідчить п.п. 7.10 та п.8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 30.08.2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №30082023/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п.1.2 договору факторингу, фактор зобов`язується передати клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові право вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №30082023/2 від 30.08.2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11 408,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 4 830,00 грн, сума заборгованості за звичайними відсотками – 6 578,00 грн.
23.01.2023 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №5074769. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер моб.телефону відповідача, про що свідчить п. 9 Договору позики, реквізити та підпис сторін. Згідно з п.п. 2.1. Договору позики, за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі пов`язані з використанням цього договору. Відповідно до п.п. 2.5. Договору позики, позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської карти, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті Товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору. 13.07.2023 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №13-07/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п.1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору (акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №13-07/2023 від 13.07.2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 4 740,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 1 500,00 грн, сума заборгованості за процентами за користування позикою - 3 240,00 грн.
Оскільки відповідач належним чином не виконував своїх договірних обов`язків, у останнього виникла заборгованість: за договором позики №72192411 в розмірі 18 686,25 грн; за кредитним договором №00-6503617 в розмірі 11 408,00 грн; за договором позики №5074769 в розмірі 4 740,00 грн, всього сума заборгованості у загальному розмірі – 34 834,25 грн.
Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути стягнути з відповідача на свою користь заборгованість: за кредитним договором №72192411 від 11.01.2023 року в розмірі 18 686,25 грн; за кредитним договором №00-6503617 від 12.01.2023 року у розмірі 11 408,00 грн; за договором позики №5074769 від 23.01.2023 року у розмірі 4 740,00 грн, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. 
Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2024 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договорами у загальному розмірі 34 834 (тридцять чотири тисячі вісімсот тридцять чотири) грн 25 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп (а.с. 85-88).
Ухвалою Новокодацького районного суду м.Дніпра від 17 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2024 року, залишено без задоволення (а.с. 147-150).
Не погодившись із заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Ключенкової Х.В. подав апеляційну скаргу (а.с. 156-161), посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, а також на порушення норм процесуального та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити в повному обсязі.
ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» скористалось своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін (а.с. 196-206).
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.
Задовольняючи позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності.
Однак погодитися з такими висновками суду в повній мірі неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду.
Встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та  ОСОБА_1 11.01.2023 року був укладений договір позики №72192411 на суму 5 500,00 грн.
Доказів видачі коштів у позику відповідачу за вказаним вище договором суду не представлено, клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено.
На підтвердження позовних вимог надано копію укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 14.06.2021 договору факторингу №14/06/21 за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступив на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, зокрема, за договором позики №72192411 від 11.01.2023 року (з урахуванням додаткових угод).
Згідно з розрахунком позивача, відповідачу нарахована заборгованість за договором позики №72192411 від 11.01.2023 року в розмірі 18 686,25 грн, з яких: - 5 500,00 грн - сума заборгованості по основному боргу; - 13 186,25 грн - сума заборгованості по відсоткам.
Між ТОВ «Качай гроші» та  ОСОБА_1 12.01.2023 року був укладений договір кредитної лінії №00-6503617 на суму 4 830,00 грн.
Доказів видачі коштів у позику відповідачу за вказаним вище договором суду не представлено, клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено.
На підтвердження позовних вимог надано копію укладеного між ТОВ «Качай гроші» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 30.08.2023 договору факторингу №30082023/2 за умовами якого ТОВ «Качай гроші» відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, зокрема, за договором кредитної лінії №00-6503617 від 12.01.2023 року.
Згідно з розрахунком позивача, відповідачу нарахована заборгованість за договором кредитної лінії №00-6503617 від 12.01.2023 року в розмірі 11 408,00 грн, з яких: - 4 830,00 грн - сума заборгованості по основному боргу; - 6 578,00 грн - сума заборгованості по відсоткам.
Між ТОВ «Маніфою" та  ОСОБА_1  23.01.2023 року укладений договір позики №5074769 на суму 1 500,00 грн.
Доказів видачі кредитних коштів відповідачу за вказаним вище договором суду не представлено, клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено.
На підтвердження позовних вимог надано копію укладеного між ТОВ «Маніфою" і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 13.07.2024 року договору факторингу №13-07/2023, за умовами якого ТОВ «Маніфою" відступив на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором позики №5074769 від 23.01.2023 року.
Згідно з розрахунком позивача, відповідачу нарахована заборгованість за договором позики №5074769 від 23.01.2023 року в розмірі 4 740,00 грн, з яких: - 1 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 3 240,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Позивачем до суду надані докази щодо укладення трьох кредитних договорів (договорів позики) з відповідачем ОСОБА_1 , де зазначено, що їх підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надання відповідачу кредитних коштів за умовами вказаних вище договорів, зокрема, платіжної інструкції, меморіального ордеру, виписки з особового рахунку, тощо.
Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 (провадження №61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Розрахунки заборгованості, що надані разом з позовною заявою, не є первинними документами, які підтверджують видачу позичальнику кредиту, користування ним, а, отже самі по собі не є належними доказами наявності заборгованості. Розрахунок складений самим позивачем, а тому інформація, зазначена у ньому, за умови відсутності первинних документів щодо видачі кредитних коштів, не може бути належним доказом отримання ОСОБА_1 коштів у кредит та наявності заборгованості перед позивачем.
Колегія також зауважує, що в апеляційній скарзі відповідач заперечує щодо позовних вимог, зазначав, зокрема, про недоведеність позовних вимог, видачі кредитних коштів та недоведеність набуття права вимоги позивачем.
Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами видачі відповідачу грошових коштів у кредит (позику), а також зарахування на користь останнього грошових коштів на його банківську картку/рахунок, тощо.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року №905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Проте, наявні в матеріалах справи копії договорів факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, №30082023/2 від 30.08.2023 року та №13-07/2023 від 13.07.2024 року не містять всіх сторінок договору, що позбавляє суд дослідити їх зміст у повному обсязі та встановити дійсні умови вказаних договорів, за якими, як стверджує позивач, відбулося відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами (позики) укладеними між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Качай гроші», ТОВ «Маніфою" та ОСОБА_1 , а тому позивач не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за вказаними правочинами.
Також, позивачем не представлено доказів підтвердження оплати ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь клієнтів (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Качай гроші" та ТОВ «Маніфою») ціни продажу за вказаними вище договорами факторингу, тобто суми грошових коштів, що сплачуються фактором клієнту після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників на умовах договору.
Що ж стосується договору позики №72192411 від 11.01.2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , то колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача та не погоджується з висновком суду першої інстанції, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підтверджено відступлення права вимоги від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з огляду на наступне.
За змістом ч. 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що в зазначеній нормі права мова йде про право грошової вимоги, яке не можна ототожнювати із зобов`язанням боржника, оскільки, право вимоги є похідним, що виникає через невиконання боржником певного грошового зобов`язання.
З вказаного слідує, що право вимоги не може існувати саме по собі.
Згідно п. 5 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» факторинг є видом фінансової послуги.
Відповідно ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» фінансова послуга надається на підставі договору, який укладається, змінюється, припиняється, виконання зобов`язань за яким забезпечується відповідно до вимог цивільного законодавства України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом та спеціальними законами.
Договір факторингу має такі ознаки:
1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату;
2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим;
3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги;
4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» умови;
5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 вказано, що визначальною ознакою договору факторингу є суб`єктний склад його учасників. Так, суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони:
- клієнт, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України);
- фактор, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України);
- боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором, що вбачається із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, ст. 350 ГК України.
У справі, що переглядається, договір факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, укладений між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», за наслідком якого в подальшому ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №72192411 від 11.01.2023 року, не враховує інтереси боржника, оскільки, на момент укладення договору факторингу у останнього не існувало грошових зобов`язань, за якими могло б в майбутньому виникнути право вимоги.
Сам Договір факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року не містить умов, за яких його дія поширюється на кредитні договори, що виникли після його укладення.
Натомість, умовами Договору факторингу передбачено, що предметом договору є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Тобто, його дія вичерпується відступленням права вимоги щодо визначених реєстром зобов`язань, і не поширюється на інші грошові зобов`язання.
Також, в матеріалах справи відсутні будь-які дії щодо продовження дії договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року до 31.12.2023 року. 
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції невірно помилково дійшов висновку про доведення позивачем факту підтвердження відступлення права вимоги від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», оскільки, в матеріалах справи відсутні докази наявності у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до ОСОБА_1 на час укладення договору факторингу з позивачем 14 червня 2021 року, оскільки, договір позики з відповідачем було укладено лише 11.01.2023 року (відповідно).
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило також розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, клопотання про надання суду додаткових доказів, витребування відповідних доказів та інших документів не заявляв.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, приймаючи до уваги недоведеність видачі позикодавцями відповідачу кредитних коштів за умовами договорів №72192411 від 11.01.2023 року, №00-6503617 від 12.01.2023 року та №5074769 від 23.01.2023 року, у зв`язку з чим, недоведеність наявності заборгованості; враховуючи також непредставлення позивачем достатніх доказів набуття ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги за вказаними договорами, – колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача за вказаними договорами заборгованості, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, не надав належної оцінки представленим у справі доказам, дійшов безпідставного висновку про доведеність позовних вимог, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.
За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Приймаючи до уваги відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382-383 ЦПК України, колегія суддів, –

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1  — адвоката Ключенкової Христини Владиславівни — задовольнити.
Заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2024 року — скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь  ОСОБА_1  сплачений судовий збір у сумі 3 633,60 грн. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Повний текст постанови складено «20» травня 2026 року. 

Головуючий:         В.С. Городнича

Судді:          М.Ю. Петешенкова

М.О. Макаров