Справа № 159/2844/26
Провадження № 2/159/2088/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області 
в складі головуючого судді Окостень І.В.,
з участю секретаря судового засідання Конашук М.А.,
розглянув справу № 159/2844/26,
учасники справи:
позивач — товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Діджи Фінанс»,
відповідач — ОСОБА_1 ,
вимоги позивача: про стягнення заборгованості за кредитним договором,
представники учасників справи:
представник позивача — ОСОБА_2 ,
в с т а н о в и в:
В травні 2026 року позивач звернувся в електронній формі до суду із указаним позовом, який мотивований тим, що 11.03.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання фінансового кредиту, за умовами якого відповідачу надано у безготівковій формі кошти шляхом перерахування на його платіжну картку. Через неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість в розмірі 52 400 грн, з яких: 13 100 грн заборгованість за тілом кредиту, 39 300 грн заборгованість за процентами.
Позивач набув права вимоги в указаному розмірі до відповідача на підставі договору про відступлення права вимоги від 14.08.2024 №16972-03/2024, укладеного ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс».
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача у свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 52 400 грн та судові витрати у справі: 2662,40 грн судового збору, 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою від 13.05.2026 року суд відкрив провадження у справі, вирішив проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін 08.06.2026, визначив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач у відзиві просив зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій, процентів та інших нарахувань. Вказав, що дійсно взяв кредит у розмірі 13 100 грн, але через складне матеріальне становище, перебування за кордоном, відсутність доходу не зміг вчасно виконати кредитні зобов`язання. Просив зменшити розмір заявленої до стягнення компенсації правничої допомоги. Також клопотав про розстрочку виконання рішення суду строком на чотири місяці. 
Представник позивача у відповіді на відзив підтримав позов, вказав про те, що нарахована до стягнення сума процентів відповідає умовам укладного кредитного договору, законних підстав для зменшення такої суми немає. Понесені позивачем витрати на правничу допомогу відповідають обсягу виконаної адвокатом роботи з веденням цієї судової справи. 
В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідач не повідомив суд про причини не прибуття.
За відсутності учасників справи фіксування судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. 
Судове рішення ухвалено 12.06.2026.
З наявних у справі доказів встановлено, що між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір 11.03.2024 №16972-03/2023, за умовами якого відповідач отримав кредити в розмірі 13 100 грн строком на 120 днів з процентною ставкою 2,5% в день. Кредит надано у безготівковій формі на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів платіжного засобу № НОМЕР_1 .
Договір укладено в електронній формі, він підписаний відповідачем 11.03.2024 о 12.14 із використанням одноразового ідентифікатора W1563.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі — ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Кредит — це грошові кошти, що надаються позичальнику на умовах поворотності, строковості та платності. Така послуга обов`язково надається на підставі письмового договору, що може бути укладений в електронній формі.
Електронний договір за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Механізм його укладення, вимоги до підписання сторонами врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис».
Так, у ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір — це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису або електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підпис одноразовим ідентифікатором є алфавітно-цифровою послідовністю (SMS-кодом), що надсилається на верифікований номер телефону особи. 
Договір кредиту у даній справі за формою відповідає вимогам законодавства щодо електронних договорів, його підписання відбулося шляхом направлення позичальником заяви (оферти) через інформаційно-комунікаційну систему кредитора (особистий кабінет) та її наступного акцепту. Введенням персонального SMS-коду у відповідне поле електронної форми позичальник підтвердив свій намір, волевиявлення та ознайомлення з істотними умовами договору, що замінює собою власноручний підпис. При укладенні договору відповідач пройшов ідентифікацію за реєстраційним номером облікової картки платника податків, паспортними даними, верифікованим номером мобільного телефону та адресою електронної пошти.
При укладенні кредитного договору сторонами було повністю дотримано визначений законодавством механізм та вимоги до його підписання.
Факт отримання кредиту в розмірі 13 100 грн відповідачем не заперечується.
Позивач доводить про набуття ним права вимоги за договором кредиту.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У п. 4.1.4 договору кредиту № 16972-03/2023 від 11.03.2024 передбачено право кредитора ТОВ «Аванс Кредит» поступатися правом вимоги за цим договором. 
За умовами договору факторингу №14082024 від 14.08.2024 року ТОВ «Аванс Кредит» відступив фактору ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги за укладеними кредитними договорами, зазначеним у реєстрі боржників, що є додатками до договору. Згідно з витягом з реєстру боржників до позивача перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором кредиту №16972-03/2023 від 11.03.2024 (сума основного боргу 13 100 грн, сума заборгованості по відсотках 39 300 грн, всього 52 400).
З урахуванням наведеного факт переходу до позивача права вимоги за кредитним договором є доведеним. Доказів протилежного у справі немає.
Після придбання права вимоги позивач не проводив додаткові нарахування та пред`явив вимоги про стягнення вказаної суми боргу.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 14.08.2024 заборгованість відповідача за тілом кредиту складає 13 100 грн, нараховані і не погашені проценти — 39 300 грн.
Оцінивши наявні у справі докази, суд вважає доведеними як факт отримання кредиту відповідачем, так і наявність заборгованості за тілом кредиту в розмірі 13 100 грн. Матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем будь-яких платежів на погашення цієї суми боргу. Тому вимога позивача про стягнення зазначеної суми тіла кредиту є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо розрахунку процентів суд враховує таке.
Згідно з наданим позивачем розрахунком сума процентів у розмірі 39 300 грн розрахована за ставкою 2,5% на день, охоплює 120 днів строку кредитування, і не містить нарахувань поза межами дії договору. 
У ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. 
Зазначена норма набрала чинності 24.12.2023 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023.
Кредитний договір у даній справі був укладений 11.03.2024, тобто після набрання чинності та введення в дію зазначених законодавчих обмежень. Встановлення в договорі денної процентної ставки у розмірі 2,5%, перевищує імперативно визначений законом максимум у 1% , прямо порушує вимоги чинного законодавства та відповідно до положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 203, ст. 215 ЦК України така умова є нікчемною.
Таким чином, розрахунок заборгованості за відсотками має здійснюватися виключно за максимально дозволеною ставкою — 1% на день за весь період строку кредитування: 13 100 грн х 120 днів = 15 720 грн .
Отже, позов підлягає до часткового задоволення, до стягнення з відповідача на користь позивача —13 100 грн основного боргу, 15 720 грн заборгованості за процентами, всього — 28 820 грн.
Позивач заявив про стягнення з відповідача судових витрат: 2 662,40 грн зі сплати судового збору та 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням пропорційності задоволених вимог (55%), суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1 464,32 грн (28 820 грн х 100% : 52 400 грн х 2 662,40 грн).
Щодо розміру витрат на правничу допомогу необхідно врахувати таке.
Як вбачається з матеріалів справи позивачу надавалася професійна правова допомога адвокатом Лівак І.М. на підставі договору про надання правової допомоги №42649746/01 від 02.01.20265.
На підтвердження факту надання професійної правової допомоги приєднано акт №1154 від 10.04.2026 наданих послуг на суму 6000 гривень, детальний опис послуг від 10.04.2026 (усна консультація, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції, складання позовної заяви).
Обсяг і розмір витрат на правничу допомогу входить в предмет доказування.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
За вимогами ст. 137 ЦПК України суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони за критерієм співмірності із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19 суд має право оцінювати заявлений розмір правничої допомоги за критеріями ст. 137, 141 ЦПК України, незалежно від умов договору. Відшкодовуються лише витрати розумного розміру.
Включена позивачем усна консультація є складовою підготовки та подання позову. Зважаючи на характер правовідносин, малозначність справи, розмір кредитного боргу та фактично необхідний обсяг правничої допомоги, суд стягує з відповідача на користь позивача 3 000,00 грн витрат на правову допомогу.
Клопотання відповідача про розстрочення виконання судового рішення строком на чотири місяці задоволенню не підлягає. Відповідачем не зазначено виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення чи роблять його неможливим, а також не надано належних доказів на підтвердження існування таких обставин.
Керуючись статтями 12, 76 — 81, 141, 274-278 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 16972-03/2023 від 11.03.2024 в розмірі 28 820 (двадцять вісім тисяч вісімсот двадцять) гривень, з яких 13 100 грн тіло кредиту, 15 720 грн нараховані проценти.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 1 464 (одна тисяча чотириста шістдесят чотири) гривні 32 копійки судового збору та 3000 (три тисячі) гривень витрат на правничу допомогу.
Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:
позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», код ЄДРПОУ 42649746, місце знаходження: Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1,
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 12.06.2026.

Головуючий:	І. В. ОКОСТЕНЬ