Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/3264/25
Номер провадження 2/348/451/26

05 травня 2026 року  м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді     О.Ю.Максименко
за участю секретаря судових засідань   О.Р.Боєчко
представника позивача   ОСОБА_1 
відповідача   ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів), 
У с т а н о в и в :
ОСОБА_3 звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до  ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів).
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що заочним рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області у справі № 348/558/22 від 03.06.2022 шлюб із відповідачем було розірвано та заочним рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області у справі № 348/2566/23 від 22.01.2024 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя виділено ОСОБА_3 : житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, кадастровий номер 2624087101:02:006:0012, загальною площею 0,2500 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; сонячні модулі торгівельної марки «Leapton solar», які складаються із наступного: модулі Leapton LP 182*182-M-78-MH-590W - 56 шт., інвертор HUAWEI SUN-33RTL - 1 шт., система кріплень для наземної СЕС - 1 шт., кабель сонячний - 300 м.п., конектора МС4 - 18 шт., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення суду набрало законної сили 05.03.2024. Про наявність зазначених рішень суду Позивач дізналася лише в липні 2024 року, що підтверджується датою засвідчення рішення суду та отримання його ОСОБА_3 .. На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 здійснено реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, на якій він знаходиться, кадастровий номер 2624087101:02:006:0012, загальною площею 0,2500 га, за адресою: АДРЕСА_1 . Після реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, ОСОБА_3 звернулася до ТОВ «Прикарпатенерготрейд» та 27.09.2024 між нею і товариством укладено Договір № 2021/777/35019474 про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством, місцезнаходження якого участок «Княжів», будинок НОМЕР_1 , с. Чорні Ослави, Надвірнянський район. До цього, пунктом 1 Додаткового правочину про зміни до договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 2021/777/35019474 від 27.09.2024, змінено власника домогосподарства ОСОБА_2 на ОСОБА_3 та викладено Договір у новій редакції. Згідно пункту 1 вказаного Договору ОСОБА_3 (Споживач) має право продавати ТОВ «Прикарпатенерготрейд» електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства, а підприємство бере на себе обов`язок купувати у Споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством. З 27.09.2024 відповідно до умов Договору Позивач продає ТОВ «Прикарпатенерготрейд» електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства на участку «Княжів», будинок АДРЕСА_1 , а ТОВ «Прикарпатенерготрейд» здійснює оплату за придбану електроенергію на рахунок, належний ОСОБА_3 .. Однак, власником згаданої енергогенеруючої установки ОСОБА_3 стала ще 05.03.2024, зі вступом у силу рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області у справі № 348/2566/23. Адже, згідно ч. 1 ст. 238 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Отож, ОСОБА_3 належить вироблена її енергогенеруючою установкою електроенергія та отримані від її продажу кошти (доходи). Однак, згідно інформації ТОВ «Прикарпатенерготрейд» станом на 18.12.2025 у період з 05.03.2024 по 27.09.2024 генеруючими установками приватного домогосподарства на участку « АДРЕСА_1 , вироблено та продано 26767 кВТ-год електроенергії. Загальна вартість зазначеного обсягу електроенергії становить 185076,01 грн, 36089,84 грн з якої складають податки, а 148986,19 грн – сума до сплати. Зокрема, в березні 2024 року сума до сплати становила 12930,21 грн, які сплачено ОСОБА_2 29.04.2024; у квітні 2024 року сума до сплати становила 22381,42 грн, з яких 50% виплачено ОСОБА_2 03.06.2024, ще 50% - 21.06.2024; в травні 2024 року сума до сплати – 28484,94 грн, виплачено 50% - 01.07.2024, 25% - 10.10.2024 та ще 25% - 21.11.2024; за червень 2024 року нараховано до сплати 21183,79 грн, з яких 30% сплачено ОСОБА_2 09.09.2024, 20% - 27.11.2024, 50% - 04.12.2024; в липні 2024 року сума до сплати становила 18891,45 грн, з яких 13.11.2024 сплачено 20%, 13.12.2024 – 40%, а 27.12.2024 ще 40%; за серпень 2024 року сума до сплати 26485,75 грн, а виплачено ОСОБА_2 30.12.2024 – 25%, 23.06.2025 – 20% та 23.10.2025 ще 55%; також за вересень 2024 року сума до сплати – 18628,59 грн, лише дана сума виплачена Позивачці 15.12.2025. Отож, ОСОБА_2 зобов`язаний повернути Позивачці безпідставно набуті кошти в розмірі 130357,56 грн, оскільки з 05.03.2024 підстава для виплат за Договором № 2021/777/35019474 від 04.06.2021 відпала. При отриманні зазначених коштів Відповідачу з самого початку було достеменно відомо про безпідставність їх набуття, оскільки він був ініціатором судового процесу про поділ майна подружжя, саме його пропозиції щодо поділу застосовано при винесенні рішення судом. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. За їх підрахунками сума інфляційних витрат, складає 14779,66 грн, а 3% річних – 4426,29 грн. У зв`язку із чим позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь безпідставно набуті кошти в розмірі 130357,56 грн, інфляційні витрати в розмірі 14779,66 грн, 3% річних в розмірі 4426,29 грн, а також стягнути понесені судові витрати. 
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити.  
Відповідач в судовому засіданні 05.03.2026 позовні вимоги визнав частково в частині безпідставно набутих грошових коштів в сумі 130357,56 грн та просив надати час для мирного врегулювання спору, однак в наступні судові засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений вчасно та належно, причини неявки не повідомив.  
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.12.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 16.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, витребувано докази.  
Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного. 
Судом встановлено, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області у справі № 348/2566/23 від 22.01.2024 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя виділено ОСОБА_3 : житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею - 73,6 кв.м., житловою площею - 43,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, кадастровий номер 2624087101:02:006:0012, загальною площею 0,2500 га., цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; сонячні модулі торгівельної марки «Leapton solar», які складаються із наступного: модулі Leapton LP 182*182-M-78-MH-590W - 56 шт., інвертор HUAWEI SUN-33RTL - 1 шт., система кріплень для наземної СЕС - 1 шт., кабель сонячний - 300 м.п., конектора МС4 - 18 шт., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення суду набрало законної сили 05.03.2024 (а.с. 8-13).
02.08.2024 ОСОБА_3 здійснено реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, на якій він знаходиться, кадастровий номер 2624087101:02:006:0012, загальною площею 0,2500 га., за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав від 02.08.2024 року індексний номер 389404762 та від 02.08.2024 року індексний номер 389400656 (а.с. 14-14зв). 
04.06.2021 між ОСОБА_2 та ТОВ «Прикарпатенерготрейд» укладено Договір № 2021/777/35019474 про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством, місцезнаходження якого участок «Княжів», будинок 482, с. Чорні Ослави, Надвірнянський район (а.с.55-58).
27.09.2024 між ОСОБА_3 та ТОВ «Прикарпатенерготрейд» укладено Договір № 2021/777/35019474 про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством, місцезнаходження якого участок «Княжів», будинок 482, с. Чорні Ослави, Надвірнянський район. Пунктом 1 Додаткового правочину про зміни до договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 2021/777/35019474 від 27.09.2024, змінено власника домогосподарства з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 та викладено Договір у новій редакції. Згідно пункту 1 вказаного Договору ОСОБА_3 (Споживач) має право продавати ТОВ «Прикарпатенерготрейд» електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства, а підприємство бере на себе обов`язок купувати у Споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством (а.с. 15, 15зв-17).
Згідно інформації ТОВ «Прикарпатенерготрейд» станом на 18.12.2025 у період з 05.03.2024 (дата вступу в силу рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області у справі № 348/2566/23 про поділ майна подружжя) по 27.09.2024 (дата підписання ОСОБА_3 договору №2021/777/35019474 з ТОВ «Прикарпатенерготрейд» про купівлю-продаж електричної енергії) генеруючими установками приватного домогосподарства на участку «Княжів», будинок АДРЕСА_1 , вироблено та продано 26767 кВТ-год електроенергії. Загальна вартість зазначеного обсягу електроенергії становить 185076,01 грн, 36089,84 грн. з якої складають податки, а 148986,19 грн. – сума до сплати. Зокрема, в березні 2024 року сума до сплати становила 12930,21 грн., які сплачено Відповідачу 29.04.2024; у квітні 2024 року сума до сплати становила 22381,42 грн, з яких 50% виплачено Відповідачу 03.06.2024, ще 50% - 21.06.2024; в травні 2024 року сума до сплати – 28484,94 грн, виплачено 50% - 01.07.2024, 25% - 10.10.2024 та ще 25% - 21.11.2024; за червень 2024 року нараховано до сплати 21183,79 грн, з яких 30% сплачено Відповідачу 09.09.2024, 20% - 27.11.2024, 50% - 04.12.2024; в липні 2024 року сума до сплати становила 18891,45 грн., з яких 13.11.2024 сплачено 20% 13.12.2024 – 40%, а 27.12.2024 ще 40%; за серпень 2024 року сума до сплати 26485,75 грн, а виплачено ОСОБА_2 30.12.2024 – 25%, 23.06.2025 – 20% та 23.10.2025 ще 55%; також за вересень 2024 року сума до сплати – 18628,59 грн., яка виплачена Позивачеві 15.12.2025 (а.с. 18, 19, 20).
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Згідно ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. 
Як передбачено ст. 179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю. Продукція, плоди та доходи належать власникові речі, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 189 ЦК України). 
Судом встановлено, що ОСОБА_3 належить вироблена її енергогенеруючою установкою електроенергія та отримані від її продажу кошти (доходи).
Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. 
За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна (постанова ВП ВС від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17). Згідно з правовою позицією, висловленою в постанові КГС ВС від 12 серпня 2021 року у справі № 910/17567/19, в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Згідно з вимогами ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). 
А саме, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. 
Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 
У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 погоджується з цим висновком. 
Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК. Так, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 2 липня 2025 року у справі № 903/602/24 зазначає таке: «інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (Методологічні положення щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519).
Інфляційні втрати є наслідком інфляційних процесів в економіці, вони об`єктивно виникають унаслідок знецінення грошових коштів, а їх стягнення є компенсацією за понесені втрати. Компенсація кредитору інфляційних втрат згідно з положеннями частини другої статті 625 Цивільного кодексу України є мінімальною гарантією захисту його інтересів, яка забезпечує збереження цінності грошових коштів протягом прострочення оплати боржником відповідних товарів, робіт чи послуг. 
Інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони входять до складу грошового зобов`язання і виступають способом захисту майнового права та інтересу. Тому, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат. Також, суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми».
Суд дійшов висновку, що кошти набуті ОСОБА_2 внаслідок вироблення енергогенеруючою установкою електроенергії та отримані від її продажу кошти (доходи) належить ОСОБА_3 та набуті відповідачем ОСОБА_2 без достатньої правової підстави, оскільки позивачем так і не було отримано вказані кошти і чинним законодавством не передбачено іншого способу повернення цих коштів.
Отже, враховуючи вище зазначене, відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний повернути Позивачеві безпідставно набуті кошти в розмірі 130357,56 грн, оскільки з 05.03.2024 підстава для виплат за Договором № 2021/777/35019474 від 04.06.2021 відповідачу ОСОБА_2 відпала.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих активів (грошових коштів) в сумі 130357,56 грн.
Передбачений частиною другою статті 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 7 лютого 2024 року у справі № 910/3831/22 (провадження № 12-45гс23).
Позивачем нарахована інфляційна складова боргу в сумі 14779,66 грн, 3 % річних – 4426,29 грн, які відповідачем не спростовані та які також підлягають стягненню з відповідача за невиконання грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати - судовий збір в сумі 1196,52 грн (а.с.5).
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1196,52 грн понесені витрати на судовий збір, сплачені останньою при подачі позову до суду.
Щодо судових витрат, понесених позивачем на правову допомогу, суд зауважує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги від 16.06.2025, укладеного між адвокатом Фреїшин В.Я. та ОСОБА_3 ,в якому зазначений гонорар адвокату в сумі 6000 грн на 2000 грн участь в кожному засіданні суду (а.с.29-30).
Адвокат Фреїшин В.Я. приймала участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції 05.03.2026 та 27.04.2026.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.
При цьому суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення безпідставно набутих коштів. Справа не є малозначною в силу вимог закону та не є занадто складною.
За таких обставин суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір до 6000 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 179, 189, 372, 536, 625, 1212, 1214 ЦК України, ст. 71 СК України, ст. 9, 10, 12, 13, 77-81, 89, 134, 137, 141, 259, 263-265, 272-273, 354, 355 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , безпідставно набуті кошти в розмірі 130357,56 грн, інфляційні витрати в розмірі 14779,66 грн, 3% річних в розмірі 4426,29 грн, а також понесені судові витрати: 1196,52 грн в рахунок сплаченого судового збору та 6000 грн витрати на правову допомогу, а всього 156760 (сто п`ятдесят шість тисяч сімсот шістдесят) грн 03 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. 
Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: Фреїшин Валерія Ярославівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 001300 від 18.05.2018, адреса:  АДРЕСА_2 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Надвірнянського районного суду 
Івано-Франківської області      О.Ю. Максименко