ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 травня 2026 року м. Житомир справа № 240/29226/25
категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати пункт 27 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 20 листопада 2025 року № 593/975 про призначення сину померлого ОСОБА_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини одноразової грошової допомоги в розмірі 1/3 частини від 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2024), в сумі 757000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) грн 00 коп».
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї загиблого солдата ОСОБА_3 внаслідок захворювання та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року та Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона звернулась із заявою до Міністерства оборони України щодо виплати одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум її сину ОСОБА_2 у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 через захворювання, що пов`язане з захистом Батьківщини. Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 20 листопада 2025 року № 593/975 про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25.12.2023 №975 призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 1/3 частини від 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2024). Позивач не погоджується із вказаним рішенням комісії, оскільки вважає, що одноразова грошова допомога, як члену сім`ї загиблого має бути призначена згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 15000000 грн.
Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у її задоволенні. Вказав, що позивач звернувся за призначенням одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ №975, що підтверджується змістом заяви, а також рішенням Комісії Міністерства оборони України, оформленим протоколом №593/975 від 20.11.2025. Згідно з цим рішенням, сину загиблого - ОСОБА_2 - призначено 1/3 від 750-кратного прожиткового мінімуму, що становить 757 000 грн. Таким чином, позивач вже реалізував своє право на одноразову грошову допомогу, що унеможливлює повторну реалізацію цього ж права за іншою підставою, відповідно до частини восьмої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також слід зазначити, що жодної заяви з пакетом документів для отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови №168 позивачем не подавалося. Відповідно, Комісія МОУ не розглядала це питання, не приймала рішення про відмову або інше, а отже - не виник обов`язок суб`єкта владних повноважень діяти.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій підтримав доводи викладені у позовній заяві. Вказав, що застосування постанови КМУ від 25 грудня 2013 р. № 975 не виключає, а навпаки зобов`язує застосовувати постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, оскільки в п. 11 є пряма відсилочна норма про це.
Відповідно до положень статей 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
Згідно із частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
ОСОБА_3 проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 на посаді - гранатометник 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону.
Згідно з довідкою №1/98/233 від 22.07.2025 солдат ОСОБА_3 дійсно брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Вугледарській міській ТГр Волноваського р-ну Донецької області.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Коростишівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального-міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 14.08.2024 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-0424-1714-4780-0 від 24.04.2025 року встановлено, що захворювання солдата ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : «Гострий деструктивний панкреатит. Панкреонекроз», яке стало причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується висновком експерта ДСУ «Вінницьке ОБ СМЕ» від 19.08.2024 №955, лікарським свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , яке видане 16.08.2024 Коростишівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією рф проти України від 17.03.2025 № 1/96/1069, яка видана командиром військової частини НОМЕР_2 , військово-обліковою та медичною документацією, - захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини.
11.08.2025 позивач звернулась до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю, ОСОБА_3 як представнику неповнолітньої дитини ОСОБА_2 .
Рішенням Комісії Міністерства оборони України, оформленим протоколом №593/975 від 20.11.2025. Згідно з цим рішенням, сину загиблого - ОСОБА_2 - призначено 1/3 від 750-кратного прожиткового мінімуму, що становить 757 000 грн.
Вважаючи, протиправними дії відповідача щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв 'язку зі смертю ОСОБА_3 відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 року №975 у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, а не згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», позивач звернулась до суду із даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. 
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.02.1993 (далі - Закон №2232-XII), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно із частинами першою, другою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Статтею 16-1 Закону №2011-XII передбачено, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. 
До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:
- діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
- вдова (вдівець);
- батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
- внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
- жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
- інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до частини третьої статті 16-2 Закону №2011-XII розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого:
- розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, у тому числі під час перебування у полоні (крім військовослужбовців, які добровільно здалися у полон), становить 15 мільйонів гривень;
- розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, визначається відповідно до абзацу другого підпункту "а" пункту 1 цієї статті.
Згідно з частинами першою, восьмою, дев`ятою статті 16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Пунктом 2 Постанови №168 установлено, що Особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.
Абзацами 8 пункту 2 Постанови №168 передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата складання актового запису про смерть, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва). 
Крім того, на виконання вимог Закону № 2011-XII постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, - дата складання актового запису про смерть.
Відповідно до пункту 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 4 цього Порядку, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.
У разі відмови однієї з осіб, зазначених у пункті 9 цього Порядку, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна із таких осіб у строк, встановлений пунктом 32 цього Порядку, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, у рівних частках.
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 29.07.2022 № 2489-IX (далі - Закон № 2489-IX) статтю 16-2 Закону № 2011-XII доповнено частиною 3 такого змісту: «Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України».
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону №2489-IX, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім п.3 розділу I цього Закону, який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Отже, норма частини третьої статті 16-2 Закону №2011-XII, яка передбачає, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України, підлягає застосуванню з 24 лютого 2022 року.
З огляду на зміст наведених норм права, після введення в Україні воєнного стану та оголошення загальної мобілізації, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на період дії воєнного стану, для сімей загиблих (померлих) військовослужбовців які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, Постановою КМУ №168 передбачена виплата одноразової грошової допомоги у більшому розмірі ніж це було визначено Постановою КМУ №975.
Тому, починаючи з 24.02.2022 особам, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, виплачується така допомога саме у розмірі, визначеному абз.1 пункту 2 Постанови №168, тобто у розмірі 15000000 гривень, а не у розмірах, визначених підпунктом «а» пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-XII та абз. 2 пункту 5 Порядку №975.
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», указами Президента України (частина 3 статті 16 Закону №2011-XII).
Як вбачається з матеріалів справи, Згідно з довідкою №1/98/233 від 22.07.2025 солдат ОСОБА_3 дійсно брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Вугледарській міській ТГр Волноваського р-ну Донецької області.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Коростишівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального-міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 14.08.2024 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-0424-1714-4780-0 від 24.04.2025 року встановлено, що захворювання солдата ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : «Гострий деструктивний панкреатит. Панкреонекроз», яке стало причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується висновком експерта ДСУ «Вінницьке ОБ СМЕ» від 19.08.2024 №955, лікарським свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , яке видане 16.08.2024 Коростишівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією рф проти України від 17.03.2025 № 1/96/1069, яка видана командиром військової частини НОМЕР_2 , військово-обліковою та медичною документацією, - захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини.
Таким чином, враховуючи наведені вище встановлені фактичні обставини справи, суд висновує, що ОСОБА_3 помер безпосередньо під час виконання заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, під час дії воєнного стану, у зв`язку з захистом Батьківщини.
З урахуванням вищевикладеного, суд вказує, що після прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №168 положення п.2 цієї Постанови щодо визначення розміру одноразової грошової допомоги, яка виплачується сім`ям загиблих військовослужбовців Збройних Сил вступали у правову колізію з положенням абзацу першого підпункту а п.1 ст.16-2 Закону №2011-XII, а відтак і п.5 Постанови №975, які визначають значно менший розмір такої одноразової грошової допомоги, а саме: розмір 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
У зв`язку з цим, Законом України Про внесення змін до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги від 29.07.2022 №2489-IX (далі - Закон №2489-IX) ст.16-2 Закону №2011-XII доповнено ч.3 такого змісту: Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України. У п.1 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону №2489-IX зазначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім п.3 розділу I цього Закону, який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується з 24 лютого 2022 року. Тобто положення ч.3 ст.16-2 Закону №2011-XII, яке передбачає, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України, підлягає застосуванню з 24 лютого 2022 року.
При цьому, зворотня дія в часі цієї норми права фактично розширює право особи, адже її застосування призведе до отримання сім`ями загиблих військовослужбовців більшого розміру одноразової грошової допомоги, що відповідає вимогам частини першої ст.58 Конституції України.
Положення ч.3 ст.16-2 Закону №2011-XII передбачає, що Кабінетом Міністрів України визначається виключно розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану, а не порядок призначення таких виплат чи зміну підстав призначення та здійснення таких виплат.
Закон № 2011-XII перераховує підстави для виплати одноразової допомоги.
Положення ч.3 ст.16-2 Закону №2011-XII передбачає, що Кабінетом Міністрів України визначається виключно розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану, проте ця норма надає Кабміну лише право визначати розмір допомоги, не обумовлюючи право вносити зміни до переліку підстав, установлених у ч. 1 ст.16-2 Закону №2011-XII.
Таким чином, починаючи з 24 лютого 2022 року особам, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця виплачується така допомога у розмірі, визначеному п.2 Постанови №168, а не у розмірах, визначених підпунктом а п.1 ст.16-2 Закону №2011-XII та п.5 Постанови №975.
Отже, до 23 лютого 2022 року включно діяли положення, які диференціювали розмір одноразової грошової допомоги в залежності від випадку смерті (загибелі) військовослужбовця:
- у випадках, передбачених підпунктом 1 п.2 ст.16 Закону №2011-XII у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму;
- у випадках, передбачених підпунктом 2 п.2 ст.16 Закону №2011-XII у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму.
Разом з тим, після введення правового режиму воєнного стану законодавець визначив єдиний розмір одноразової грошової допомоги, яка вплачується членам сім`ї у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час дії воєнного стану 15000000,00 гривень.
Щодо доводів відповідача стосовно того, що причиною смерті стало не поранення, а захворювання, що зафіксовано у відповідному витягу з протоколу засідання ВЛК, а тому, на думку відповідача, відсутні підстави для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови КМУ №168, суд оцінює такі критично, оскільки нормами чинного законодавства чітко визначено, що захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини є належною підставою для виплати допомоги, а тому відсутність поранення не є підставою для відмови у виплаті, якщо є встановлений причинний зв`язок між захворюванням і проходженням служби в умовах збройного конфлікту. Крім того, ключове значення має висновок військово-лікарської комісії, яка у протоколі зазначила, що захворювання і причина смерті військовослужбовця пов`язані із захистом Батьківщини, який свідчить про наявність прямого причинного зв`язку між обставинами служби та настанням смерті.
Суд зазначає, що смерть ОСОБА_3 настала внаслідок захворювання, прямо пов`язаного із захистом Батьківщини, що встановлено ВЛК, підтверджено довідкою про безпосередню участь у бойових діях та узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, зокрема, але не виключно у постановах Верховного Суду від 17 липня 2024 року у справі №600/548/23-а, від 22 серпня 2024 року у справі 380/9868/23.
Таким чином, наведені вище обставини свідчать про те, що станом на час виникнення спірних правовідносин син ОСОБА_3 мав право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі військовослужбовця під час дії воєнного стану відповідно до п.2 Постанови №168, тобто у розмірі 15000000,00 гривень, а не відповідно до Порядку №975, а тому п.27 спірного рішення комісії Міністерства оборони України №593/975 від 20.11.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.
При цьому, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо призначення та виплатити ОСОБА_1 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї загиблого солдата ОСОБА_3 внаслідок захворювання та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 15 000 000 грн у рівних частках кожному з урахуванням раніше виплачених сум, оскільки як встановлено з матеріалів справи, вона не зверталася до відповідача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» . 
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі викладені обставини, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) до Міністерства оборони України (просп. Повітряних Сил, 6,м. Київ,03049. РНОКПП/ЄДРПОУ: 00034022) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 27 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 20 листопада 2025 року № 593/975 про призначення сину померлого ОСОБА_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини одноразової грошової допомоги в розмірі 1/3 частини від 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2024), в сумі 757000,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484,48 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

13.05.26