Номер провадження 2/754/2758/26
Справа №754/11352/25
РІШЕННЯ 
Іменем України

29 квітня 2026 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Зотько Т. А.,
за участю секретаря судового засідання Юхименко А. Є.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представниці позивача Кравинської Ю. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справуцивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків завданих пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач в особі своєї представниці - адвокатки Кравинської Ю. В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків завданих пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП. Позовна заява обґрунтована тим, що 13.02.2025 р. в 22.10 годин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем Lanos д. н. з. НОМЕР_1 по пр. Червоної Калини, 20 в м. Києві, порушив п.13.1 Правил дорожнього руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований (зокрема) автомобіль марки (моделі) Mazda CX 5 державний номер НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів. Факт дорожньо-транспортної пригоди було зафіксовано в установленому порядку та за результатом розгляду Деснянським районним судом м. Києва справи про адміністративні правопорушення №754/3695/25 винесено постанову від 26.03.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП належний ОСОБА_2 автомобіль марки (моделі) Mazda CX 5 державний номер НОМЕР_2 отримав суттєві механічні пошкодження. Розмір завданої транспортному засобу внаслідок ДТП шкоди визначається згідно Звіту №9416/03/25 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля Mazda CX 5 державний номер НОМЕР_2 , виконаної ТОВ «Сател Груп». Сума завданого матеріального збитку за даним Звітом становить: 540 653,67 грн. Цивільно-правова відповідальність винної в ДТП ОСОБА_1 застрахована в СТРАХОВІЙ КОМПАНІЇ "ББС ІНШУРАНС", якою суму страхового відшкодування ОСОБА_2 сплачено в розмірі: 160 000,00 грн. Відповідно не відшкодованою залишається сума матеріального збитку: 540 653,67 грн. (сума завданого матеріального збитку) - 160 000,00 грн. (сума отриманого страхового відшкодування) = 380 653,67 грн. Позивачу завдано моральну шкоду внаслідок нанесення шкоди автомобілю марки (моделі) Mazda CX 5 державний номер НОМЕР_2 . Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 20 000,00 грн., яка полягає у моральних та фізичних стражданнях, що спричинені значними пошкодженнями майна - автомобіля Mazda CX 5 державний номер НОМЕР_2 , адже обсяг пошкоджень, які отримав транспортний засіб внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху, є значним. Повернення до попереднього стану стало занадто витратним і не швидким процесом, а відтак позивач вимушений звертатись до суду із зазначеним позовом за захистом своїх порушених прав відповідно до якого просить суд стягнути з відповідача на його користь 400 653,67 грн, що складаються з: 380 653,67 грн. - відшкодування матеріальних збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу; 20 000,00 грн. - моральна шкода, заподіяна позивачу внаслідок пошкодження майна (автомобіля).
Ухвалою судді від 18.07.2025 було відкрито провадження у вказаній справі, з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою судді від 03.10.2025 було вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання у справі.
Ухвалою постановленою шляхом внесення до протоколу судового засідання від 29.01.2026 року було закрито підготовчий розгляд справи та призначено в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні встановивши загальний порядок дослідження доказів.
16.03.2026 року через систему «Електронний суд» від представниці позивача надійшла заява про обґрунтування розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Представниця позивача - адвокатка Кравинська Ю. В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.
Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, в черговий раз просив суд повторно надати час для отримання правничої допомоги, посилаючись на той факт, що він вживає дії щодо залучення до участі в справі фахівця у галузі права.
В раховуючи той факт, що судом по клопотанню відповідача неодноразово оголошувалась перерва в судовому засідання та надавалась можливість отримати фахову юридичну допомогу, разом з тим доказів досягнення домовленості про участь в розгляді даної справи фахівця у галузі права відповідачем суду не надано, відтак суд вважав за можливе продовжити розгляд справи за участі безпосередньо самого відповідача.
Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Суд, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, дійшов до наступних висновків.
Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Нормами ч. 6 ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 13.02.2025 року відбулась ДТП за участю належного позивачу автомобіля автомобіля Mazda CX 5 д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля «Lanos» д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача, внаслідок чого було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб.
Згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 26.03.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до частини третьої ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
На час скоєння ДТП відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в СК "ББС ІНШУРАНС", якою було сплачено суму страхового відшкодування ОСОБА_2 в розмірі: 160 000,00 грн.
Страховиком відповідача було здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування у розмірі ліміту відповідальності страховика. 
Розмір завданої транспортному засобу внаслідок ДТП шкоди визначається згідно Звіту №9416/03/25 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля Mazda CX 5 державний номер НОМЕР_2 , виконаної ТОВ «Сател Груп» (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №13/22 від 14.01.2022 року).
Відповідно до Звіту вартість матеріального збитку завданого власнику легкового автомобіля Mazda CX 5 реєстр. номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП складає 540 653, 67 грн. (п`ятсот сорок тисяч шістсот п`ятдесят три гривні 67 копійок).
Таким чином позивачем визначено розмір невідшкодованого матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу наступним чином: 540 653, 67 грн. (сума завданого матеріального збитку) - 160 000,00 (оплата страхової компанії) = 380 653, 67 грн.
Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправні поведінка заподіювана шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювана, г) вина.
Відповідачем на спростування доводів сторони позивача не надано жодних належних та допустимих доказів.
На підставі викладеного та враховуючи той факт, що загальний розмір матеріальної шкоди завданий позивачу перевищує страхову суму за договором ЕР №220549920, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає до стягнення різниця у загальному розмірі 380 653, 67 грн. 
Щодо заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов таких висновків.
Як на підставу для відшкодування моральної шкоди, позивач посилається на той факт, що йому завдано моральну шкоду внаслідок нанесення шкоди автомобілю марки (моделі) Mazda CX 5 державний номер НОМЕР_2 . Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 20 000,00 грн. та яка полягає у моральних та фізичних стражданнях, що спричинені значними пошкодженнями майна - автомобіля Mazda CX 5 державний номер НОМЕР_2 , адже обсяг пошкоджень, які отримав транспортний засіб внаслідок порушення Відповідачем правил дорожнього руху, є значним. Повернення до попереднього стану стало занадто витратним і не швидким процесом.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до частини першої, пунктів 1, 3 частини другої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Крім того відповідно до роз`яснень даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, а саме характер моральної шкоди, спричиненої позивачу в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також негативні наслідки, які є суттєвими, приносили біль остатньому, що безумовно змінило звичайне життя позивача та виходячи із принципу розумності, виваженості і справедливості сума моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. буде відповідати обставинам справи, а саме обсягу моральних страждань, що стали причиною дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача ОСОБА_1 . 
Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Частиною першою та другою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з вимогами ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації, суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).
До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.
На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги позивачем надано суду копію Договору про надання правової допомоги від 22.06.2025 року №22/06-2025; протокол погодження №1 обсягу, вартості, умов оплати послуг правничої допомоги.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати понесені на правову допомогу пропрційно до частки задоволених позовних вимог.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно із вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.
Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до частки задоволених позовних вимог, а саме по сплаті судового збору в розмірі 3 856, 55 грн. (385 653,67 грн. х 4 006,55 грн. / 400 653,67 грн.) та на правову допомогу в розмірі 16 459,80 грн. (385 653,67 грн. х 4 006,55 грн. / 400 653,67).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 23, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст.12, 13, 14, 76-82, 89, 95, 141, 178, 258, 259, 263-264, 265, 354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків завданих пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 380 653,67 гривень, відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 16 459,80гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 856,55гривень.
В задоволенні інших вимог позову - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Дані позивача:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Дані відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення суду виготовлено 13.05.2026.

Суддя:       Т. А. Зотько