СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року м. Харків Справа № 922/3149/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Демідова П.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Мартюхіна Н.О., при секретарі судового засідання Курило Є.П., розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської міської ради (вх.846Х) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі № 922/3149/25 

за позовом Харківської міської ради, м.Харків, 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МОМОТ-БЕТОН», м.Харків,
про стягнення заборгованості за договором оренди землі у розмірі 2 117 178,35 грн,

Представники сторін згідно з протоколом судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Харківської області рішенням від 24.11.2025 позов задовольнив повністю; стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «МОМОТ-БЕТОН» на користь Харківської міської ради 2 117 178,35 грн заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельними ділянками по вул. Індустріальна, 3 у м. Харкові відповідно до договору оренди землі від 10.04.2006, зареєстрованого 10.04.2006 за № 740667100025, за період з 02.04.2017 по 28.02.2022, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 31 757,68 грн.
Східний апеляційний господарський суд постановою від 17.02.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Момот-Бетон" на рішення Господарського суду Харківської області від 24.11.2025 у справі № 922/3149/25 залишив без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 24.11.2025 у справі № 922/3149/25 залишив без змін.
11.03.2026 на адресу Господарського суду Харківської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МОМОТ-БЕТОН» (вх.№5838/26) про розстрочення виконання рішення Господарського суду Харківської області від 24.11.2025, в якій він просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області від 24.11.2025 року у справі № 922/3149/25 на 12 (дванадцять) місяців щомісячними рівними частинами із дати набрання ним законної сили - 17.02.2026 року.
Господарський суд Харківської області ухвалою від 18.03.2026 прийняв заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МОМОТ-БЕТОН» про розстрочення виконання рішення Господарського суду Харківської області від 24.11.2025 (вх. № 5838/26 від 11.03.2026) до розгляду; розгляд заяви призначив на 30.03.2026.
25.03.2026 на адресу Господарського суду Харківської області надійшли додаткові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю «МОМОТ-БЕТОН» (вх. № 7108/26), в яких він визначив графік погашення заборгованості на вісім календарних місяців з дати набрання рішенням законної сили шляхом щомісячного перерахування боржником стягувачу грошових коштів наступним чином: в строк до 17.04.2026 року - 211 717,83 грн.; в строк до 17.05.2026 року - 211 717,83 грн.; в строк до 17.06.2026 року - 211 717,83 грн.; в строк до 17.07.2026 року - 423 435,68 грн.; в строк до 17.08.2026 року - 423 435,68 грн.; в строк до 17.09.2026 року - 211 717,83 грн.; в строк до 17.10.2026 року - 211 717,83 грн.; в строк до 17.11.2026 року - 211 717,84 грн.
Господарський суд Харківської області (суддя Н.А. Новікова) ухвалою від 30.03.2026 (повний текст ухвали складено та підписано 01.04.2026) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МОМОТ-БЕТОН» про розстрочення виконання рішення Господарського суду Харківської області від 24.11.2025 (вх. № 5838/26 від 11.03.2026) задовольнив; розстрочив виконання рішення Господарського суду Харківської області від 24.11.2025 по справі № 922/3149/25 в частині стягнення 2 117 178,35 грн заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельними ділянками на вісім календарних місяців з дати набрання рішенням законної сили шляхом щомісячного перерахування боржником стягувачу грошових коштів відповідно до наступного графіку: в строк до 17.04.2026 року - 211 717,83 грн.; в строк до 17.05.2026 року - 211 717,83 грн; в строк до 17.06.2026 року - 211 717,83 грн; в строк до 17.07.2026 року - 423 435,68 грн; в строк до 17.08.2026 року - 423 435,68 грн; в строк до 17.09.2026 року - 211 717,83 грн; в строк до 17.10.2026 року - 211 717,83 грн; в строк до 17.11.2026 року - 211 717,84 грн.
Мотивуючи постановлену ухвалу суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи підтверджується скрутне матеріальне становище відповідача, а також враховано, що він є критично важливим підприємством для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення Харківської області в особливий період, не ухилявся від виконання своїх зобов`язань, діяв добросовісно та сплачував у повному обсязі задекларовані податкові зобов`язання по орендній платі за землю. Суд зауважив, що боржник визнає наявність обов`язку виконання рішення у даній справі, не відмовляється та не ухиляється від такого виконання, а навпаки шукає способи погашення заборгованості перед стягувачем, однак не має змоги виконати рішення суду про стягнення значної суми заборгованості негайно у зв`язку з несприятливою фінансовою ситуацією в економіці держави, воєнним станом та іншими вагомими обставинами, що підтверджені доказами. Суд, також, зазначив, що стягувачем не доведено, що розстрочення виконання рішення суду в даній справі призведе до істотного понесення ним додаткових фінансових витрат та негативно вплине на його платоспроможність та стягувачем не надано суду жодних доказів на підтвердження фінансового стану, зокрема наявність (відсутність) збитків, наявність заборгованості з податків або заробітної плати, доказів на підтвердження того, що фінансовий стан стягувача є гіршим за фінансовий стан боржника. Матеріали справи не містять та стягувачем не надано суду доказів на підтвердження того, що у випадку надання розстрочки, стягувач зазнає збитків або відстрочення виконання рішення іншим чином негативно позначиться на можливості ведення ним власної діяльності. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що задоволення заяви надасть боржнику реальну можливість стабілізувати фінансовий стан, не допустити банкрутства, зберегти робочі місця для працівників, що дозволить акумулювати грошові кошти для погашення боргу перед стягувачем без значного одноразового фінансового навантаження у розумні строки, а стягувачу - можливість реального отримання грошових коштів, що є оптимальним за строками виконання та не зумовить примусового продажу в рамках виконавчого провадження арештованого майна.
Харківська міська рада, не погоджуючись з вказаною ухвалою, звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, в якій, посилаючись на неповне встановлення обставин, що мають значення для справи і порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.03.2026 про розстрочення виконання рішення у справі № 922/3149/25 та у задоволенні заяви ТОВ «МОМОТ-БЕТОН» про розстрочення виконання рішення Господарського суду Харківської області від 24.11.2025 у справі № 922/3149/25 відмовити повністю. 
Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу заявник посилається на те, що невиконання рішення суду, з врахуванням інфляційних процесів в економіці держави, порушує матеріальні інтереси Харківської міської ради, як представника інтересів Харківської міської територіальної громади, що призведе до негативних наслідків у його діяльності у вигляді неодержання місцевим бюджетом грошових коштів. Скаржник наголошує, що стягувач та боржник знаходяться в рівних економічних умовах, а розстрочка виконання рішення суду в даному випадку призведе до надання переваг боржнику у порівнянні зі стягувачем за відсутності для цього підстав, оскільки боржником не доведено винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання розстрочки виконання рішення суду. Заявник зауважує, що тяжке фінансове становище відповідача не є незвичайною і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки, є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності та в умовах фінансової кризи в країні носить загальний характер, як для боржника так і для стягувача. Крім того, складне фінансове становище боржника не може бути безумовною підставою для надання відстрочення виконання судового рішення, воно має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника. Заявник зазначає, що боржник не надає жодного обґрунтування чому заборгованість не була погашена до початку активних бойових дій та введення воєнного стану та зауважує, що правовий статус підприємства критичної інфраструктури не змінює загальних норм цивільного та господарського законодавства щодо обов`язковості виконання зобов`язань. Також, скаржник наголошує, що боржником не було надано жодних доказів ймовірного погашення останнім заборгованості в майбутньому, а суд, постановляючи ухвалу про розстрочення виконання рішення не дослідив та не встановив можливості погашення заборгованості боржником.
04.05.2026 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.5040), в якому він просить в задоволенні викладених у апеляційній скарзі вимог відмовити в повному обсязі, а також враховуючи принцип судової економії, зважаючи на те, що всі доводи відповідачем наведені та докази надані, справу розглядати без участі представника відповідача.
Відповідач в поданому відзиві посилається на те, що скрутне матеріальне становище підтверджується доказами, доданими до поданої заяви та ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, при цьому, саме суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини на власний розсуд і визначальним фактором при наданні розстрочення є винятковість цих обставин та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення. Відповідач наголошує, що розстрочення виконання судового рішення відповідає принципам розумності, співмірності та добросовісності, а також спрямоване на забезпечення реального виконання рішення суду без завдання надмірної шкоди як товариству, так і публічним інтересам, не є інструментом ухилення від виконання рішення, він лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, не допустити банкрутства та відновити нормальну господарську діяльність для забезпечення повного виконання рішення і погашення заборгованості перед позивачем. Відповідач зазначає, що розстрочення не порушить інтереси сторін, забезпечить їх баланс, буде співмірним можливості поновлення порушеного права стягувача з можливістю відповідача забезпечити таке поновлення в строк розстрочення 8 місяців, що матиме наслідком дотримання балансу інтересів сторін і унеможливить надмірне обтяження фінансової спроможності відповідача.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 14.04.2026 апеляційну скаргу (вх.846Х) у справі №922/3149/25 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Демідова П.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Мартюхіна Н.О.
Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 16.04.2026 апеляційну скаргу Харківської міської ради залишив без руху, та на виконання вимог вказаної ухвали заявником усунуто недоліки апеляційної скарги.
У зв`язку з відпусткою судді Білоусової Я.О., яка входить до складу колегії суддів, на підставі розпорядження Керівника апарату суду здійснено повторний автоматизований розподіл справи №922/3149/25 провадження №846Х/2 та, згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2026 визначено наступний склад колегії суддів: Демідова П.В. – головуючий суддя, Крестьянінов О.О. – суддя, Мартюхіна Н.О. – суддя. 
Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 29.04.2026 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі № 922/3149/25; призначив розгляд апеляційної скарги на "26" травня 2026 о 15:45 годині у приміщенні суду; встановив учасникам справи термін до 12.05.2026 (включно) подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання та письмові пояснення з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження; витребував у Господарського суду Харківської області копії матеріалів справи №922/3149/25, необхідні для розгляду скарги.
Копія вказаної ухвали направлена до електронних кабінетів сторін у справі.
Відповідно до ч.1 ст.285 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) судові рішення суду апеляційної інстанції вручаються (видаються або надсилаються) в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.
Пунктом 2 частини 6 ст.242 ГПК України, передбачено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. 
Згідно з довідками, сформованими в комп`ютерній програмі “Діловодство спеціалізованого суду” копія ухвали суду від 29.04.2026 доставлена до електронних кабінетів сторін 29.04.2026 о 18:01, у зв`язку з чим, враховуючи положення ч.6 ст.242 ГПК України, копія ухвали вважається врученою 30.04.2026. 
Отже, сторони у справі належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження, дату, час та місце розгляду апеляційної скарги заявника.
05.05.2026 матеріали справи №922/3149/25 у 3-х томах надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
Представники скаржника в судове засідання з`явився, підтримав подану апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Враховуючи, що відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги заявника за відсутності представника відповідача. 
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч.1 ст.271 ГПК України).
Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4).
Переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційним господарським судом враховані обставини, встановлені судом першої інстанції про наступне.
Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан, який в подальшому на підставі Указів Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні” неодноразово продовжувався та триває в даний час.
Харківська міська територіальна громада, на території якої провадить господарську діяльність відповідач, станом на 25.02.2022 року була внесена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року №75 та до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 року №309.
Розпорядженням Харківської обласної військової адміністрації №1247 В від 26.12.2025 року визначено та затверджено перелік підприємств, установ, організацій такими, що відповідають критеріям, зазначеним у пункті 2 Критеріїв та порядку, і є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. До вказаного переліку також включено ТОВ “МОМОТ-БЕТОН”.
Відповідач зазначив, що він перебуває в скрутному матеріальному становищі, що унеможливлює виконання рішення суду в повному обсязі одномоментно, в підтвердження чого надав копії наступних документів: фінансової звітності та податкових декларацій з податку на прибуток за 2023, 2024, 2025 роки; банківських виписок по рахунках підприємства: № НОМЕР_1 відкритому в АТ “ПУМБ” за період з 01.01.2026 по 08.03.2026; № НОМЕР_2 відкритому в АТ КБ “ПРИВАТБАНК” за період з 01.01.2026 по 08.03.2026; договору про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-КНА-2204/КЛ-6 від 05.08.2025 року та додаткової угоди №1 від 06.11.2025; бухгалтерської довідки за вих.№09/03/01-26 від 09.03.2026.
Враховуючи викладене, а також задоволення позовної заяви Харківської міської ради про стягнення 2 117 178,35 грн заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельними ділянками, а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 31 757,68 грн, відповідач звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення, конкретизувавши в додаткових поясненнях графік погашення заборгованості на 8 місяців щомісячно у відповідному розмірі.
Позивач заперечуючи проти заяви відповідача посилався на те, що тяжке фінансове становище відповідача не є незвичайною і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки, є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності та в умовах фінансової кризи в країні носить загальний характер, як для боржника так і для стягувача, а отже відсутність грошових коштів у відповідача не є підставою для розстрочення виконання рішення суду; предметом розгляду справи було стягнення заборгованості з орендної плати за період з 02.04.2017 по 28.02.2022, тобто за період до введення воєнного стану, однак боржник не надає жодного обґрунтування, чому заборгованість не була погашена до початку активних бойових дій та введення воєнного стану.
За результатами розгляду заяви про розстрочення виконання рішення суд першої інстанції постановив ухвалу, якою задовольнив заяву відповідача, з мотивів викладених в ухвалі.
Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, судова колегія виходить з наступного.
Згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Відповідно до ч. 4 ст. 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Частиною 5 ст. 331 ГПК України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
За своєю правовою природою розстрочка - це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі, тобто розстрочення виконання рішення є процесуальним інститутом, передбаченим ст. 331 ГПК України, який полягає у наданні судом дозволу боржнику виконати рішення не відразу, а частинами у визначені строки за встановленим графіком.
Відповідно до диспозиції ст. 331 ГПК України, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Водночас, згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 ГПК України, відповідна норма не вимагає і господарський суд законодавчо обмежений конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення, який не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.
При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі Іммобільяре Саффі проти Італії, заява №22774/93, п. 74).
За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003 у справі Корнілов та інші проти України, заява №36575/02, тривалість виконання вісім місяців). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого ст. 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява № 60858/00).
Отже, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку розстрочки.
Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.
При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявна загрозу банкрутства (неплатоспроможності), відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Відтак, виключно комплексне дослідження усіх доводів заявника за наявності відповідних доказів надає суду можливість застосувати розстрочку виконання рішення суду.
Верховний Суд у постанові від 17.09.2025 у cправі №905/1197/24 зауважив, що підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення суду згідно зі статтею 331 Господарського процесуального кодексу України є виняткові обставини, які ускладнюють або виключають виконання рішення, утруднюють чи унеможливлюють виконання, і питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.
Отже, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення або розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. При цьому положення Господарського процесуального кодексу України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінювати докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України.
Подібний за змістом правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 29.04.2025 у справі №917/1131/24.
При цьому для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.
Розстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі № 920/199/16.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідач перебуває в скрутному матеріальному становищі. Скрутний матеріальний стан підтверджується, зокрема фінансовою звітністю підприємства від 01.01.2024, від 01.01.2025 та від 01.01.2026 (баланс на 31.12.2023, на 31.12.2024 та на 31.12.2025); податковими деклараціями з податку на прибуток за 2023, 2024, 2025 роки; банківськими виписками по рахунках підприємства: № НОМЕР_1 , відкритому в АТ “ПУМБ” за період з 01.01.2026 по 08.03.2026 (залишок станом на 08.03.2026 року – 62,48 грн.); № НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ “ПРИВАТБАНК” за період з 01.01.2026 по 08.03.2026 (залишок станом на 08.03.2026 року 1 699,98 грн.). Зазначені документи, свідчать про збиткову діяльність ТОВ “МОМОТ БЕТОН”. 
Також, судом першої інстанції встановлено, що відповідач має непогашений кредит перед банком АТ “ПУМБ” у розмірі 2 100 000 грн, строк погашення якого до 27.07.2026 року, що підтверджується договором про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-КНА-2204/КЛ-6 від 05.08.2025 року та бухгалтерською довідкою підприємства за вих№09/03/01-26 від 09.03.2026.
Декларація з податку на прибуток за 2025 рік підтверджує збільшення збитків за звітний рік у порівнянні з 2024 роком. 
Матеріали справи містять лист ГУ ДПС у Харківській області №17534/5/20-40-04-07-12 від 15.08.2025 року відповідно до якого, згідно інформаційних ресурсів ГУ ДПС ТОВ “МОМОТ-БЕТОН” обліковується платником орендної плати за земельну ділянку площею 1,9828 га кадастровим номером 6310138200:02:005:0022, площею 0,2847 га з кадастровим номером 6310138200:02:005:0023, площею 0,4232 га з кадастровим номером 6310138200:02:005:0024. 
Як зазначає податковий орган, за даними податкових декларацій з плати за землю платником задекларовано до сплати:
- за земельну ділянку площею 1,9828 га за 2017 рік – 377 008,95 грн, за 2018 рік - 377 008,95грн, за 2019 рік – 377 008,95 грн, за 11 місяців 2020 року 345 591,54 грн, за 2021 рік 395 859,39 грн, за січень-лютий 2022 року 72 574,22 грн орендної плати;
- за земельну ділянку площею 0,2847 га за 2017 рік 60 217,08 грн, за 2018 рік– 60 217,08 грн, за 2019 рік – 60 217,08 грн, за 11 місяців 2020 року - 55 198,99 грн, за 2021 рік 63 227,93 грн, за січень-лютий 2022 року 11 591,79 грн орендної плати;
- за земельну ділянку площею 0,4332 га за 2017 рік 196051,88 грн, за 2018 рік - 196 051,88 грн, за 2019 рік – 196 051,88 грн, за 11 місяців 2020 року 179 719,22 грн, за 2021 рік 205:854,47 три, за січень-лютий 2022 року 37 739,99 грн орендної плати.
Вказане свідчить про виконання задекларованих податкових зобов`язання по орендній платі за землю.
Розпорядженням Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної (військової) адміністрації №1247 В від 26.12.2025 року ТОВ “МОМОТ-БЕТОН” визначено критично важливим підприємством для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення Харківської області в особливий період. Колегія суддів враховує, що статус критично важливого вимагає від підприємства як загалом ефективного здійснення господарської діяльності, так і збільшення зарплатного фонду (оскільки однією із умов визнання критичності є розмір мінімальної заробітної плати) та відповідно збільшення навантаження зі сплати податків та зборів.
Враховуючи викладені обставини, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що одномоментне примусове стягнення значної суми за судовим рішенням може привести до: критичного вилучення обігових коштів; порушення розрахунків із постачальниками та працівниками; зупинення виробничої діяльності; накопичення нової кредиторської заборгованості; погіршення фінансового стану до рівня неплатоспроможності.
Тобто, наявність заборгованості відповідача та неможливість негайного виконання рішення зумовлено обставинами, які в сукупності є особливими та надзвичайними.
При цьому, колегія суддів вважає, що дане розстрочення виконання рішення суду не порушить баланс інтересів сторін, оскільки у випадку надання розстрочки боржник зможе відновити та продовжити господарську діяльність та протягом року, поступово, без негативних наслідків (зокрема, зупинення та/або обмеження здійснення господарської діяльності) повністю сплатити на користь стягувача всю заборгованість за рішенням суду та здійснювати поточну плату заземлю, пропорційно поповнюючи місцевий бюджет.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що сторони перебувають в однакових умовах військового стану, військова агресія проти України та правовий режим військового стану в країні однаково негативно впливають на обидві сторони цього спору, разом з тим, відповідачем було надано достатні докази та наведено переконливі аргументи, які свідчать, що його фінансовий стан і зазначені у заяві обставини ускладнюють негайне виконання рішення у цій справі.
У свою чергу, позивачем в ході розгляду справи не було доведено, що розстрочення виконання рішення суду у цій справі призведе до істотного понесення ним додаткових фінансових витрат та негативно вплине на його платоспроможність. Позивачем не надано суду відомостей про його фінансовий стан, зокрема наявність (відсутність) збитків, наявність заборгованості з податків або заробітної плати, доказів, що фінансовий стан позивача (у пропорційному співвідношенні до загальних активів) є гіршим за фінансовий стан відповідача, що також враховано судом першої інстанції при постановлені оскаржуваної ухвали.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції, оцінивши як доводи боржника, так і доводи кредитора, враховуючи фінансовий стан обох сторін, дійшов обґрунтованого висновку про те, що надання розстрочення виконання рішення не порушить принципу збалансованості інтересів сторін.
Посилання скаржника на те що невиконання рішення суду, з врахуванням інфляційних процесів в економіці держави, порушує матеріальні інтереси Харківської міської ради, як представника інтересів Харківської міської територіальної громади, що призведе до негативних наслідків у його діяльності у вигляді неодержання місцевим бюджетом грошових коштів відхиляються судовою колегією, оскільки в межах даної справи мова йде про виконання рішення частками кожного місяця, що передбачає щомісячне надходження починаючи з 17 квітня 2026 року по 17 листопада 2026 до місцевого бюджету коштів, які заборгував відповідач позивачу за рішенням суду, що дозволить забезпечити баланс інтересів обох сторін, оскільки позивач поступово отримує кошти, які є предметом заборгованості, а відповідач має змогу стабілізувати свій фінансовий стан та не збанкрутувати.
Стосовно доводів заявника, що складне фінансове становище боржника не може бути безумовною підставою для надання відстрочення виконання судового рішення, та воно має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника, колегія суддів зауважує, що фінансове становище боржника не було єдиною підставою, яка була врахована судом першої інстанції при наданні розстрочки на виконання рішення, окрім скрутного матеріального становища відповідача також суд врахував сукупність таких факторів як: визначення відповідача критично важливим підприємством для функціонування економіки; сплата у повному обсязі задекларованих податкових зобов`язань по орендній платі за землю; визнання наявності обов`язку виконання рішення у даній справі; пошук способів виконання рішення; несприятливу фінансову ситуацію в економіці держави, воєнний стан, а також відсутність доказів на підтвердження того, що фінансовий стан стягувача є гіршим за фінансовий стан боржника, доказів істотного понесення додаткових фінансових витрат стягувача та негативного впливу на його платоспроможність, а також відсутність доказів наявності збитків та/або заборгованості з податків або заробітної плат. Вказане свідчить про дотримання судом першої інстанції принципів співмірності і пропорційності задля забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника та спростовує доводи заявника в цій частині. 
Заявник зазначає, що боржник не надає жодного обґрунтування чому заборгованість не була погашена до початку активних бойових дій та введення воєнного стану, разом з тим колегія суддів наголошує, що в контексті розгляду заяви для розстрочення виконання рішення, яке задоволено на користь заявника, доведенню підлягають обставини, що ускладнюють вчасне виконання саме судового рішення, а не обставини непогашення заборгованості, які мали місце до його ухвалення.
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про ненадання боржником жодних доказів ймовірного погашення останнім заборгованості в майбутньому, оскільки ГПК України не вимагає від боржника доведення із наперед заданою визначеністю джерел і механізмів виконання рішення у майбутньому. Предметом оцінки суду насамперед є наявність обставин, які на момент вирішення питання істотно ускладнюють негайне виконання рішення, а не гарантування безумовного виконання через певний проміжок часу. Інше тлумачення фактично позбавляло б інститут розстрочення практичного змісту. 
Підсумовуючи вищевикладене судова колегія зазначає, що надане місцевим судом розстрочення виконання рішення не суперечить ст.331 ГПК України, відповідає принципам справедливості та розумності, а також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.
З огляду на викладене, доводи скаржника про неповне встановлення обставин, що мають значення для справи і порушенням норм процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
Виходячи із зазначеного, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції належним чином досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Заступника керівника Харківської міської ради (вх.846Х) не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі № 922/3149/25 підлягає залишенню без змін.
Враховуючи, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання залишається за скаржником.
Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Харківської міської ради (вх.846Х) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі № 922/3149/25 - залишити без задоволення.
2.Ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.03.2026 у справі № 922/3149/25 - залишити без змін.
3.Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 02.06.2025.

Головуючий суддя П.В. Демідова

Суддя О.О. Крестьянінов 

Суддя Н.О. Мартюхіна