Справа № 950/1208/26
Номер провадження 3/950/578/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2026 року м.Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Бакланов Р. В., 
з участю секретаря судового засідання Гладкової С.В., прокурора Андрєєва О.Л., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Холодний Яр Недригайлівського району Сумської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,
по ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,
в с т а н о в и в:
До Лебединського районного суду Сумської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, складений начальником 1-го сектору протидії корупції Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України капітаном поліції Моспановим Олександром Ігоровичем відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Згідно з протоколом, ОСОБА_1 , будучи депутатом Лебединської міської ради Сумської області та суб`єктом декларування, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2025 рік, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції». У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 був зобов`язаний подати щорічну декларацію за 2025 рік не пізніше 31 березня 2026 року, однак фактично подав її 02 квітня 2026 року о 21 годині 32 хвилини.
ОСОБА_1 у судовому засіданні свою винуватість визнав повністю. Пояснив, що декларацію подав із запізненням, оскільки хворів, після чого у нього залишилося мало часу для збирання необхідних документів, а коли він зібрав усі документи, строк подання декларації вже було пропущено. Просив врахувати ці обставини при вирішенні справи.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, доведена повністю з таких підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням і зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна конкретна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими документами та матеріалами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням, проступком, визнається протиправна, винна, умисна або необережна, дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Отже, для притягнення особи до адміністративної відповідальності суд повинен встановити наявність події правопорушення, його складу, протиправність поведінки, вину особи та передбаченість відповідальності законом.
Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, а незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Ця конституційна норма застосовується у цій справі, оскільки обов`язок подання декларації є прямо встановленим законом правилом поведінки суб`єкта декларування, а його невиконання у визначений строк тягне юридичну відповідальність, передбачену КУпАП.
Судом встановлено, що рішенням першого пленарного засідання першої сесії восьмого скликання Лебединської міської ради Сумської області від 09 грудня 2020 року № 1-МР «Про початок повноважень депутатів Лебединської міської ради восьмого скликання» прийнято до відома факт початку повноважень депутатів Лебединської міської ради восьмого скликання, серед яких під № 18 зазначений ОСОБА_1 від політичної партії «Батьківщина».
Зазначена обставина також підтверджується відповіддю виконавчого комітету Лебединської міської ради на запит Управління стратегічних розслідувань в Сумській області, в якій зазначено, що відповідно до рішення Лебединської міської ради № 1-МР від 09 грудня 2020 року ОСОБА_1 є чинним депутатом Лебединської міської ради восьмого скликання з 2020 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» повноваження депутата місцевої ради починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією і закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених законом випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано. Застосування цієї норми у справі є необхідним для визначення статусу ОСОБА_1 як депутата місцевої ради, тобто особи, на яку поширюються вимоги антикорупційного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів. Ця норма також підтверджує правовий статус ОСОБА_1 як депутата Лебединської міської ради.
Підпунктом «б» пункту 1 частини першої ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є депутати місцевих рад. Враховуючи встановлений судом факт перебування ОСОБА_1 у статусі депутата Лебединської міської ради, суд приходить до висновку, що він є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», а отже і суб`єктом декларування.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» і «ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Ця норма є спеціальною для вирішення справи, оскільки саме вона встановлює юридичний обов`язок ОСОБА_1 подати декларацію за 2025 рік у визначений строк.
Отже, як депутат Лебединської міської ради Сумської області ОСОБА_1 був зобов`язаний подати щорічну декларацію за 2025 рік до 1 квітня 2026 року, тобто не пізніше 31 березня 2026 року включно.
Частина перша ст. 172-6 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Зазначена норма є нормою, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_1 , оскільки фактично встановлене судом діяння полягає саме у поданні декларації після закінчення визначеного законом строку.
Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним. Для його наявності не вимагається настання шкідливих наслідків, заподіяння майнової шкоди чи одержання особою неправомірної вигоди. Достатнім є встановлення факту несвоєчасного подання декларації, наявності у особи обов`язку її подати, відсутності поважних причин пропуску строку та вини особи у формі умислу або необережності.
Судом встановлено, що згідно з публічною частиною інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_1 подав щорічну декларацію за 2025 рік 02 квітня 2026 року о 21 годині 32 хвилини, тобто після спливу встановленого законом строку.
Додатком до листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 квітня 2026 року № 47-05/24168-26 щодо послідовності дій користувача Реєстру встановлено, що ОСОБА_1 у період з 31 грудня 2025 року до 14 квітня 2026 року вперше здійснив вхід до Реєстру 02 квітня 2026 року, після чого цього ж дня виконав дії щодо заповнення розділів декларації та о 21 годині 32 хвилини подав декларацію за 2025 рік.
Суд оцінює зазначений доказ як належний, оскільки він безпосередньо стосується предмета доказування у справі, а саме дати та часу фактичного подання декларації. Цей доказ є допустимим, оскільки походить від Національного агентства з питань запобігання корупції, яке адмініструє відповідний Реєстр і володіє інформацією про дії користувачів у ньому. Він є достовірним, оскільки узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи, а також не спростований ОСОБА_1 .
Протокол про адміністративне правопорушення суд оцінює як процесуальний документ, складений уповноваженою особою Національної поліції в межах повноважень, визначених ст. 255 КУпАП, щодо правопорушення, пов`язаного з корупцією. У протоколі викладено відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, її статус, суть правопорушення, час та місце його вчинення, норму закону, яку порушено, та норму КУпАП, яка передбачає відповідальність. Порушень, які б свідчили про неможливість використання протоколу як доказу або про істотне обмеження прав ОСОБА_1 , судом не встановлено.
Рішення Лебединської міської ради від 09 грудня 2020 року № 1-МР та витяг із протоколу першої сесії восьмого скликання суд оцінює як належні та допустимі письмові докази, оскільки вони підтверджують юридично значиму обставину, а саме набуття ОСОБА_1 повноважень депутата місцевої ради. Ці документи мають значення для встановлення спеціального суб`єкта правопорушення.
Відповідь виконавчого комітету Лебединської міської ради суд оцінює як належний доказ того, що ОСОБА_1 на час виникнення обов`язку подати декларацію був чинним депутатом Лебединської міської ради. Також у відповіді зазначено про доведення інформації щодо необхідності подання декларацій особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що спростовує можливість посилання на необізнаність із відповідним обов`язком.
Пояснення ОСОБА_1 у судовому засіданні суд оцінює у сукупності з іншими доказами. Його визнання вини узгоджується з письмовими матеріалами справи, є послідовним і не суперечить встановленим обставинам. Водночас пояснення про хворобу та нестачу часу для збирання документів суд не визнає поважною причиною несвоєчасного подання декларації.
Суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що він хворів, з таких підстав. Сам по собі факт посилання на хворобу не є безумовною підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Поважною причиною може визнаватися лише така обставина, яка була об`єктивною, непереборною, існувала у відповідний період та фактично позбавляла суб`єкта декларування можливості своєчасно виконати обов`язок щодо подання декларації. У матеріалах справи відсутні медичні документи або інші належні докази, які б підтверджували, що стан здоров`я ОСОБА_1 упродовж усього періоду, відведеного для подання декларації, унеможливлював доступ до Реєстру або подання декларації в електронній формі.
Суд також враховує, що строк подання щорічної декларації за 2025 рік тривав до 01 квітня 2026 року, а обов`язок подання декларації не виник раптово в останній день строку. ОСОБА_1 як депутат місцевої ради мав достатній проміжок часу для організації виконання цього обов`язку, підготовки необхідної інформації та подання декларації. Доказів того, що протягом усього цього часу він був позбавлений реальної можливості діяти, суду не надано.
Суд відхиляє доводи про те, що після хвороби у ОСОБА_1 залишилося мало часу для збирання документів. Така обставина має організаційний характер і залежала від належного планування особою виконання свого публічно-правового обов`язку. Суб`єкт декларування несе персональну відповідальність за своєчасну підготовку відомостей, необхідних для заповнення декларації. Нестача часу, яка виникла внаслідок відкладення підготовки декларації до завершення строку, не може визнаватися поважною причиною у розумінні ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Суд окремо оцінює довід про те, що коли ОСОБА_1 зібрав усі необхідні документи, було вже пізно. Цей довід фактично підтверджує, що ОСОБА_1 усвідомлював необхідність подання декларації, однак не забезпечив виконання цього обов`язку у встановлений законом строк. Така поведінка свідчить щонайменше про необережну форму вини, оскільки особа повинна була і могла передбачити необхідність своєчасного подання декларації, але не вжила достатніх заходів для цього.
Суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 наявні всі елементи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Об`єктом правопорушення є встановлений законом порядок фінансового контролю та забезпечення прозорості діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій місцевого самоврядування. Об`єктивна сторона полягає у несвоєчасному поданні щорічної декларації за 2025 рік. Суб`єктом є спеціальна особа, депутат місцевої ради, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції». Суб`єктивна сторона виражена у винній поведінці у формі необережності, оскільки ОСОБА_1 повинен був і мав реальну можливість виконати вимогу закону своєчасно.
Підстав для закриття провадження у справі за ст. 247 КУпАП судом не встановлено. Подія адміністративного правопорушення підтверджена. Склад адміністративного правопорушення наявний. Строки накладення адміністративного стягнення, визначені ст. 38 КУпАП для правопорушень, пов`язаних з корупцією, не сплинули. Відповідно до цієї норми адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
При накладенні адміністративного стягнення суд враховує вимоги ст. 33 КУпАП, відповідно до якої при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Суд враховує, що вчинене правопорушення є правопорушенням, пов`язаним з корупцією, посягає на встановлений законом порядок фінансового контролю, однак має формальний склад і не пов`язане з доведеним заподіянням майнової шкоди. ОСОБА_1 у судовому засіданні вину визнав, факт несвоєчасного подання декларації не заперечував. Обставин, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.
З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи ОСОБА_1 , його ставлення до вчиненого, визнання вини, відсутності даних про заподіяння шкоди, а також з метою досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3328 гривень, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок.
Керуючись ст. 23, 33, 38, 40-1, 245, 251, 252, 268, 280, 283, 284, 287, 294, ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», суддя

п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови, а у разі оскарження постанови, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, встановлений ст. 307 КУпАП, постанова відповідно до ст. 308 КУпАП підлягає примусовому виконанню, при цьому з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги.
Строк пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання три місяці з дня її винесення.

Суддя:       Роман БАКЛАНОВ