Справа № 550/1663/25
Провадження № 2/550/137/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2026 року       селище Чутове
Чутівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді -Михайлюк О.І.,
при секретарі судового засідання - Шукевич Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Чутове в порядку загального позовного провадження цивільну справу 
за позовом ОСОБА_1 ,
до ОСОБА_2 ,
про зміну розміру частки та визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 (далі за текстом – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чутівського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 (далі за текстом – відповідачка, ОСОБА_2 ) в якому, після зміни предмету позовних вимог прийнятих судом, просив суд:
- припинити право власності ОСОБА_1 (розмір частки становить 2/5) на квартиру АДРЕСА_1 ; 
- визнати за ОСОБА_1 право власності в цілому на житловий будинок загальною площею 57,4 м2, житловою площею 8,8 м2, що складається з тамбура 1, кухні-їдальні 2, житлової кімнати 3, вбиральні 4, душової 5, коридору 6, коридору 7, комори ІІІ, сарай Б, сарай Б1, частину навісу в1, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 та утворилися у результаті поділу квартири АДРЕСА_1 ;
- питання судових витрат не вирішувати (а.с.1-3, 56-57).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він та ОСОБА_2 у період перебування у шлюбі придбали на підставі договору купівлі-продажу від 09 серпня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Чутівського районного нотаріального округу Полтавської області Савіновою Н.М. за реєстр. №1550 квартиру АДРЕСА_1 .
Вказане нерухоме майно належало сторонам на праві спільної сумісної власності допоки не було проведено рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 07 червня 2010 року розподіл вказаного нерухомого майна, за яким це майно стало належати сторонам на праві спільної часткової власності. Зокрема було виділено у власність ОСОБА_1 2/5 частини квартири, сарай Б, сарай Б1, частина навісу НОМЕР_1 , ОСОБА_2 - 3/5 частини квартири та решту господарських будівель і споруд.
Окрім цього був проведений розподіл спільної земельної ділянки, за яким ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набули кожен у власність відповідні частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.
ОСОБА_2 на підставі зазначеного судового рішення виділила належну їй частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями та спорудами у окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 та зареєструвала своє право особистої власності на вказане нерухоме майно. 
Проте враховуючи, що ОСОБА_2 вже виділила в натурі належну їй частку у праві спільної часткової з ОСОБА_1 власності на квартиру АДРЕСА_1 , то відносно неї припинене право спільної часткової власності, при цьому відносно ОСОБА_1 зберігається неіснуюче право спільної часткової власності на вказане майно, що є перешкодою останньому у реєстрації права власності в цілому на окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 .
ОСОБА_2 відзив на позов не надала.
У судове засідання позивач та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином були повідомлені, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги, викладені в уточненні позовних вимог, підтримують та просять задовольнити.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала заяву про розгляд справи без її участі, при вирішенні спору по суті покладається на розсуд суду.
Таким чином, з огляду на неявку всіх учасників справи, які належним чином були повідомленні про час та місце розгляду справи, а також на те, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи.
Дослідивши матеріали справи, письмові докази та заяви по суті спору, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Згідно договору купівлі-продажу 09.08.2004 ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7)
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4649571 від 06.09.2004 право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстроване за ОСОБА_1 (а.с.8)
Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 07.06.2010 по справі №2-217/10, яке набрало законної сили 18.06.2010, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний поділ майна, набутого під час шлюбу було задоволено; 
- виділено ОСОБА_1 на 2/5 частини згідно 2 варіанту розподілу житлового будинку будівельно- технічного дослідження від 30.04.2010 квартиру АДРЕСА_1 (на плані позначена блакитним кольором), що складає: кімната 2-3, площею 9,2 м2, вбиральня 2-4 площею 2,3 м2, ванна кімната 2-5 площею 3,4 м2, коридор 2-6, площею 4,2 м2, коридор 2-1, площею 5,9 м2, кімната 2-1 площею 15,4 м2, веранда літ. «а», сарай лі. «Б», сарай літ. «Б 1», частина навісу літ. «в 1»;
- виділено ОСОБА_2 на 3/5 частини згідно 2 варіанту розподілу житлового будинку будівельно- технічного дослідження від 30.04.2010 квартиру АДРЕСА_1 (на плані позначена рожевим кольором), що складає: кімната 2-7, площею 10,4 м2, кухня 2-8 площею 11,3 м2, кімната 2-9, площею 21,5 м2, тамбур літ. «а 1», погріб літ. «В», сарай-прибудова літ «в», частина навісу літ «в 1», літня кухня літ. «Б 2» гараж літ. «Е», вбиральня літ. «К»;
- стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 18449 грн за нерівність у виділених частках; 
- розподілено земельну ділянку площею 0,106 га, розташовану в АДРЕСА_2 згідно 2 варіанту розподілу земельної ділянки, виділено ОСОБА_1 земельну ділянку площею 472 м2 (на плані позначена синім кольором), ОСОБА_2 - земельну ділянку площею 472 м2 (на плані позначена рожевим кольором), в загальному користуванні залишено земельну ділянку площею 116 м2 (на плані позначена червоною штриховою лінією);
- визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль ВАЗ – 21112 д/н НОМЕР_2 , стягнувши з нього на користь ОСОБА_2 21790 грн. (а.с.11).
ОСОБА_2 на підставі рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 07.06.2010 по справі №2-217/10 виділила належну їй частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями та спорудами у окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 та зареєструвала своє право особистої приватної власності на вказане нерухоме майно, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів №44173286 від 01.09.2025 (а.с.12-15).
Згідно Висновку щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна від 03.10.2024 на 2/5 частки квартири АДРЕСА_3 , виконаного на замовлення ОСОБА_1 , за технічними показниками 2/5 частки квартири АДРЕСА_4 є відокремленою, має окремий вихід об`єкту двоквартирного житлового будинку, яка може бути виділена з об`єкту нерухомого майна і 2/5 частки квартири АДРЕСА_4 реконструйована в житловий будинок садибного типу за новою адресою. У зазначеному Висновку від 03.10.2024 визначений склад новоутворених об`єктів нерухомого майна: Житловий будинок літ. «А-І», загальною площею 57,4 м2 (а.с.20-22).
Рішенням Виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавської області від 31.10.2024, змінено адресу об`єкту нерухомого майна, який належить громадянину ОСОБА_1 з адреси АДРЕСА_5 на адресу: АДРЕСА_2 ; рекомендовано гр. ОСОБА_1 привести у відповідність правовстановлюючі документи на вищевказане нерухоме майно згідно чинного законодавства (а.с.23).
Згідно технічного паспорта від 10.07.2025, реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності: ТІ01:2678-9833-6464-1894 від 10.07.2025, дата формування документа 06.08.2025, квартири АДРЕСА_6 , виконаного на замовлення ОСОБА_1 , експертом здійснено експлікацію приміщень квартири АДРЕСА_4 (2/5 частки) (а.с. 16-19). 
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №465098690 від 20.02.2026 на квартиру АДРЕСА_1 зазначено, що нерухоме майно знаходиться в процесі виділу частки та за ОСОБА_1 зареєстроване на праві спільної часткової власності розмір частки – 2/5 (а. с. 106).
З відповіді Державного реєстратора Пирятинської міської ради Полтавської області вбачається, що враховуючи, що ОСОБА_2 вже виділила в натурі належну їй частку у праві спільної часткової з ОСОБА_1 власності на квартиру АДРЕСА_1 , то відносно неї припинене право спільної часткової власності, при цьому відносно ОСОБА_1 зберігається неіснуюче право спільної часткової власності на вказане майно. Отже, як зазначає державний реєстратор, неможливо зареєструвати житловий будинок, як окремий об`єкт, за адресою АДРЕСА_2 . 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів ( ч. 1 ст. 3 ЦПК України).
Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.
При цьому володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.
Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Частиною 1 статті 60 СК України також визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Статтею 71 Сімейного кодексу України визначено способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та у частині 1 вказано, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.04.2025 по справі №357/3145/20 виснувала, що за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві.
Частиною 3 статті 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Як було встановлено судом, рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 07.06.2010 по справі №2-217/10, яке набрало законної сили 18.06.2010, було здійснено поділ майна, набутого під час шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; виділено ОСОБА_1 на 2/5 частини згідно 2 варіанту розподілу житлового будинку будівельно- технічного дослідження від 30.04.2010 квартиру АДРЕСА_1 .
Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 набув право власності на 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 , а право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 є припиненим.
Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Як встановлено судом ОСОБА_1 належить на праві власності 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 , а право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 є припиненим. Також судом встановлено, що ОСОБА_1 виділено в натурі зазначену частку нерухомого майна, зроблено технічний паспорт на окремий об`єкт нерухомого майна, що утворився у результаті поділу та належить позивачеві, а саме: на житловий будинок, загальною площею 57,4 м2, житловою площею 8,8 м.2, що складається з тамбура 1, кухні-їдальні 2, житлової кімнати 3, вбиральні 4, душової 5, коридору 6, коридору 7, комори ІІІ, сарай Б, сарай Б1, частину навісу НОМЕР_1 . Виділеному об`єкту нерухомого майна присвоєно нову адресу, а саме - АДРЕСА_2 .
Однак, як свідчать матеріали позивач не може реалізувати своє право власності на виділене майно та провести його державну реєстрацію через те, що відносно ОСОБА_1 зберігається неіснуюче право спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №465098690 від 20.02.2026.
Відповідно до п.1, п.7 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення та визнання права.
З огляду на викладене, позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності в цілому на житловий будинок, загальною площею 57,4 м2, житловою площею 8,8 м.2, що складається з тамбура 1, кухні-їдальні 2, житлової кімнати 3, вбиральні 4, душової 5, коридору 6, коридору 7, комори ІІІ, сарай Б, сарай Б1, частину навісу в1, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та утворилися у результаті поділу квартири АДРЕСА_1 – є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача про припинення права власності ОСОБА_1 (розмір частки становить 2/5) на квартиру АДРЕСА_1 суд зазначає, що такі вимоги не є ефективним способом захисту та призведе до порушення встановленого судом права позивача на виділене в натурі майно, що відповідало розміру його частки, а саме -2/5 частки квартири АДРЕСА_1 .
Разом з цим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.02.2022 по справі №911/3135/20 вказувала, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. 
Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суди мають ураховувати його ефективність. Це означає те, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечувати поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення – гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови від 0506.2018, 11.09.2018, 30.01.2019, 02.07.2019). 

Отже, коли особа звернулася до суду по захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до відповідного порушення, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту (постанова ВП ВС від 08.02.2022 по справі № 209/3085/20).
Таким чином, судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова ВП ВС від 22.09.2020 по справі №910/3009/18).
Виходячи з встановлених судом обставин справи та із принципу «jura novit curia» - суд знає закон, згідно якого активна роль суду проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі й застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з огляду на те, що реєстрації права власності за позивачем на виділений об`єкт нерухомого майна перешкоджає те, що стосовно об`єкта нерухомого майна, з якого було виділено в натурі позивачу його частку, на квартиру АДРЕСА_1 , міститься запис про право спільної власності на вказаний об`єкт нерухомого майна, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, а саме – задоволенню підлягає вимога про припинення права спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76-81, 83, 89, 133, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну розміру частки та визнання права власності на нерухоме майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в цілому на житловий будинок загальною площею 57,4 м2, житловою площею 8,8 м2, що складається з тамбура 1, кухні-їдальні 2, житлової кімнати 3, вбиральні 4, душової 5, коридору 6, коридору 7, комори ІІІ, сарай Б, сарай Б1, частину навісу в1, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 та утворилися у результаті поділу квартири АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

В іншій частині – в позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженняна рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий 28.01.2021 органом №5341, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 ;
Відповідачка: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 .

Суддя      О.І. Михайлюк