Справа № 450/5818/23 
Провадження № 1-кп/450/77/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч.2 ст. 286 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023140000000891 від 06.07.2023 відносно: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новосілка Опарська, Миколаївського району, Львівської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, займає посаду командира друг відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , не депутат, не нотаріус, не адвокат, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаює за адресою: АДРЕСА_2 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України ,-
сторони кримінального провадження: 
прокурор ОСОБА_4 
обвинувачений ОСОБА_3 
захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 
потерпіла ОСОБА_6 
представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 

установив :

Судом визнано доведеним, що 05 липня 2023 року, приблизно о 07:20 год., водій ОСОБА_3 , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричіпом марки «Fruehauf» реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухаючись ним авто дорогою М-06 сполучення «Київ-Чоп», в напрямку до м. Львів, на її 565 км. + 3О м., поблизу населеного пункту с. Деревач, Львівського району, Львівської області, порушив вимоги чинних ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: Р.1 п.п. 1.2.; 2.3. (підпункти «б» та «д») та 12.3, які виразились у тому, що він, керуючи технічно-справним транспортним засобом, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну і такими своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху; маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду для руху у вигляді нерухомого автомобіля на займаній ним смузі руху, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, що в сукупності призвело до зіткнення керованого ним автопоїзда із задньою частиною автомобіля марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_8 , який в цей час через поломку свого автомобіля, вимушено зупинився на проїзній частині правої смуги руху. В результаті цієї ДТП водій автомобіля «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_8 отримав наступні тілесні ушкодження: тупу закриту черепно-мозкову травму у вигляді травматичного субдурального крововиливу зі здавленням головного мозку та дислокаційним синдромом, крововиливів під оболонки та у речовину головного мозок і м`які тканин голови, котра ускладнилась набряком, набуханням речовини головного мозку, гнійним менінгітом, поліорганною недостатністю, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки в момент спричинення та призвели до смерті.
Такими своїми діями ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто злочин передбачений ч.2 ст. 286 КК України

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, та надав на підтвердження відповідні показання, які повністю узгоджуються із формулюванням пред`явленого обвинувачення. 
Також обвинувачений щиро розкаявся, просить його суворо не карати.
Що стосується заявленого позовних вимог до нього то він вказав, що під час судового розгляду сплатив потерпілій ОСОБА_6 частину спричиненої моральної шкоди в сумі 180 000 грн. А також може сплатити ще 220 000 грн. в майбутньому, так як на даний час в нього немає такої суми. Також, обвинувачений визнав позовні вимоги в сумі 14368.46 грн. коштів які перевищують ліміт страхового відшкодування за спричинену шкоду здоров`я.

Таким чином, суд впевнившись у правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин та у відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно цих фактичних обставин справи.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 ч. 2 ст. 286 КК України є правильною так як ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
За вчинене даного злочину обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню, при визначені виду та міри покарання суд бере до уваги суспільну небезпеку вчиненого злочину, характер вчиненого злочинного діяння, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого.
Обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 суд вважає, те, що останній вперше притягається до кримінальної відповідальності, сприяв слідству та суду в встановленні істини по справі, чисто сердечно розкаявся у вчиненому, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п. 38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16 жовтня 2008 р. та у п. 34, 41 "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 р.
Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи наведені обставини, та те, що обвинувачений позитивно характеризується по місцю служби, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, частково відшкодував потерпілим спричинену шкоду, вчинив злочин з необережності, позицію потерпілої та прокурора, які просять обвинуваченого суворо не карати та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, з застосуванням вимог ст. 75 КК України, так як на думку суду обвинуваченого можна виправити без ізоляції від суспільства. 
Суд вважає, що таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Крім того, суд вважає, що речові докази по справі, а саме автопоїзд у складі сідлового тягача марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричіпом марки «Fruehauf» реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіль «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_3 слід повернути законним володільцям.
Також суд вважає, що на обвинуваченого слід покласти документально підтверджені прокурором судові витрати на залучення експертів в розмірі 10755 грн.
Що стосується цивільного позову:
Потерпілими ОСОБА_6 , яка також є законним представником ОСОБА_10 та ОСОБА_11 подано цивільний позов до ПрАТ «УТСК» та ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, моральної та матеріальної шкоди, заподіяної наслідок вчинення кримінального правопорушення.
05.06.2024 від ОСОБА_6 на адресу суду надійшло клопотання про уточнення та зменшення позовних вимог, згідно яких просить суд: 
стягнути з ПрАТ «УТСК» на користь ОСОБА_6 , як законного представника доньки., ОСОБА_10 2013 р.н.- 193 463,00 грн., страхового відшкодування, шкода, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, тобто особі, яка була на його утриманні або мала на день його смерті право на одержання від нього утримання стягнути з ПрАТ «УТСК» на користь ОСОБА_6 - 15000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , як законного представника доньки, ОСОБА_10 2013р.н.,витрати на утримання (у зв`язку із загибеллю батька до досягнення дитиною 18- річного віку (до ІНФОРМАЦІЯ_3) загальну суму в розмірі 263 469 грн. 
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , втому числі як законного представника доньки, ОСОБА_10 моральної шкоди у сумі 500 000,00 грн. кожному, а всього розмір моральної шкоди на дружину та доньку становить 1 000 000,00 грн.; 
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 витрати на лікування загиблого ОСОБА_8 в розмірі 14 368,76 грн.
03.06.2024 та 12.06.2024 представником цивільного відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» - адвокатом ОСОБА_12 подано відзив на позовну заяву та заперечення щодо уточнення та зменшення позовних вимог.
Щодо уточнених позовних вимог до ПрАТ «УТСК», суд зазначає наступне.
У п. 27.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції на час настання події) зазначено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961 IV передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. У системному зв`язку зі статтями 1200, 1202 ЦК України положення пункту 27.2 статті 27 та пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961 IV щодо строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, необхідно розуміти таким чином: страховик (у випадках, передбачених Законом, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами шляхом виплати страхових сум щомісячними платежами; перший платіж здійснюється не пізніше, ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Крім цього, пунктом 27.5 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961 IV передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.
Разом з тим, відповідно до абзацу другого частини першої статті 1202 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки.
Відповідно до полюсу ОСЦПВВНТЗ серія ЕР №214230205 встановлено ліміт відповідальності Страховика (страхова сума) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю у сумі 320000,00 грн.
Мінімальна заробітна плата на час ДТП (05.07.2023) становила 6700,00 грн.
Судом встановлено, що ОСОБА_11 відшкодовано моральну шкоду у розмірі 26800,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №31308 від 02.02.2024, №31378 від 05.02.2024 та №31444 від 06.02.2024.
ОСОБА_10 відшкодовано моральну шкоду у розмірі 26800,00 грн., та здійснено щомісячні відшкодування пов`язані із втратою годувальника: 
в період з 05.07.2023 по 05.02.2024 в розмірі 23450,00 грн. (7 місяців*3350,00 грн.);
01.03.2024 по 01.05.2024 в сумі 10050,00 грн.; 
10.06.2024 - 3350,00 грн. ;
01.07.2024 - 01.08.2024 - 6700,00 грн. ;
02.08.2024 - 01.10.2024 - 6700,00 грн.;
04.11.2024 - 03.12.2024 - 6700,00 грн.;
02.01.2025 - 03.02.2025 - 6700,00 грн.;
04.03.2025 - 3350,00 грн.;
01.04.2025 - 01.05.2025 - 6700,00 грн.
Сума сплачена страховиком на рахунок на користь ОСОБА_6 , як законного представника доньки, ОСОБА_10 за втрату годувальника в розмірі 73700,00 грн., 
Крім того, ОСОБА_6 відшкодовано моральну шкоду в розмірі 26800,00 грн. та 12637,00 грн. витрат, пов`язаних із похованням загиблого.
Вище зазначені платежі здійснені ПАТ УТСК на розрахунковий рахунок НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_6 та підтверджуються платіжними інструкціями №33668 від 22.01.24; №30739 від 23.01.24; №30810 від 24.01.24; №30896 від 25.01.24; №30973 від 26.01.; №31050 від 29.01.24; №31118 від 30.01.24; №31185 від 31.01.24; №31257 від 01.02.24; №31334 від 0202.24 від 02.02.24; №31397 від 05.02.24; від №31469 від 06.02.24№ №1150 від 01.03.24; №2688 від 02.04.24; №4439 від 01.05.24; №6252 від 10.06.24№6991 від 01.07.24№7884 від 01.08.2024; №8672 від 02.09.24; №9241 від 01.10.24; №9967 від 04.11.24; №10714 від 03.12.24; №11542 від 02.01.25; 03.02.25 від 12445; №13236 від 04.03.25; №13895 від 01.04.25; 14419 від 01.05.25.
Таким чином, залишок для відшкодування на користь ОСОБА_6 , як законного представника доньки, ОСОБА_10 за втрату годувальника з урахуванням страхового ліміту відповідальності становить 166 737,00 грн. 
Крім того, ОСОБА_6 заявлено позовну вимогу щодо стягнення з 15000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу. 

Щодо стягнення з обвинуваченого витрат за надання представником потерпілої адвокатом ОСОБА_7 правничої допомоги у розмірі 15000,00 грн., користь ОСОБА_6 , суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються зокрема із витрат на правову допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст.182 ЦПК України).
На підтвердження понесених витрат до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги від 30.11.2023, ордер №1516880 від 22.12.2023, договір б/н 03/07/23-ВС від 20.07.2023, рахунок-фактура №80 від 21.12.2023 на суму 15000,00 грн. платіжна інструкція від 22.12.2023 на суму 15000,00 грн., акт прийому-передачі наданих послуг від 22.12.2023 
Також суд бере до уваги кількість призначених судових засідань і присутності у таких представника цивільного позивача, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та подані докази щодо понесення витрат на правову допомогу, вважає такі обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення у розмірі 15000,00 грн. на користь ОСОБА_6 .

Щодо уточнених позовних вимог до ОСОБА_3 , то суд зазначає наступне.
Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 6700 гривень.
Частиною 1 ст. 1200 ЦК передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); другому з подружжя незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за дітьми померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років.
Частиною першою статті 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.
У зв`язку з наведеним, враховуючи наявність прямого причинного зв`язку між неправомірними діями обвинуваченого та втратою малолітньою ОСОБА_10 годувальника, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної вимоги майнового характеру в повному обсязі. Зокрема, слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , яка діє як законний представник малолітньої доньки ОСОБА_10 , відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, у вигляді щомісячних платежів у розмірі 6 700,00 грн до досягнення дитиною 18-річного віку починаючи з липня 2026 року по до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно. Загальний розмір відшкодування за 57 місяців становить 381 900,00 грн.

Судом встановлено, що обвинуваченим здійснено відшкодування моральної шкоди в розмірі 180 000,00 грн., що підтверджується заявами долученими до матеріалів справи від 29.01.2026 в розмірі 100 000,00 грн. та від 09.03.2026 в сумі 80000,00 грн., що також в судовому засіданні підтвердила потерпіла ОСОБА_6 .
Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно з частиною 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Частинами 2 та 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
У ст. 1194 ЦК України зазначено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 04 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Вирішуючи питання розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує наведені норми Цивільного кодексу України і роз`яснення, викладені в пункті 9 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та доходить висновку, що стягнення моральної шкоди на корить ОСОБА_6 в тому числі як законного представника доньки ОСОБА_10 підлягає частковому задаволенню в розмірі по 500 000,00 грн., однак з урахуванням часткового відшкодування обвинуваченим 180 000,00 грн., то суд приходить до переконання про задоволення 320 000,00 грн., тобто на кожну по 160 000,00 грн. 

Крім того, вимога про стягнення витрат на лікування загиблого в сумі 14368,76 грн., яку сторона захисту визнає, підлягає повному задоволенню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 374 КПК України, суд, - 
у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст.75 КК України від відбування основного покарання ОСОБА_3 звільнити з випробуванням строком на 1 (один) рік. 
Відповідно до ч.4 ст.76 КК України нагляд за ОСОБА_3 , як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , у разі зміни місця служби на командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Початок відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту оголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 10755 (десять тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) гривень коштів понесених за залучення експертів.

Речовий доказ автопоїзд у складі сідлового тягача марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричіпом марки «Fruehauf» реєстраційний номер НОМЕР_2  вважати повернутими законному володільцю ОСОБА_13 .
Заходи забезпечення кримінального провадження застосовані відповідно до ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 07.07.2023, а саме арешт на автомобіль «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_3  - скасувати.
Речовий доказ автомобіль марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_3  повернутими законному володільцю ОСОБА_6 .

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення страхового відшкодування, моральної та матеріальної шкоди, заподіяної наслідок вчинення кримінального правопорушення задоволити частково.
стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страховка компанія» на користь ОСОБА_6 , шкоду, завдану смертю годувальника, на утримання малолітньої доньки ОСОБА_10 в сумі 166 737,00 (сто шістдесят шість тисяч сімсот тридцять сім) грн.
стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страховка компанія» на користь ОСОБА_6 - 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , шкоду, завдану смертю годувальника, на утримання малолітньої доньки ОСОБА_10 в сумі 6700 грн. (шість тисяч сімсот), щомісячно, починаючи з липня 2026 року по квітня 2031 року включно (досягнення повноліття ОСОБА_10 ).
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральної шкоди у сумі 160 000,00 (сто шістдесят тисяч) грн.
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 як законного представника ОСОБА_10 моральної шкоди у сумі 160 000,00 (сто шістдесят тисяч) грн.
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 витрати на лікування загиблого ОСОБА_8 в розмірі 14368 (чотирнадцять тисяч триста шістдесят вісім) грн. 76 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. В разі подачі апеляційної скарги, вирок набирає законної сили одразу після прийняття апеляційним судом рішення по суті апеляційної скарги. 
На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1