Провадження № 1-кп/643/408/26 
Справа № 643/10965/25

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2026            м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 , 
захисника: ОСОБА_5 ,
перекладача: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023220000000995 від 25.08.2023, за обвинуваченням  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ленінград Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, з вищою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
1.  Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним та стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнається обвинувачений.
25.08.2023 приблизно о 07:50 год. ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався по пр. Льва Ландау зі сторони пр. Героїв Харкова у м. Харкові. 
Наближаючись до перехрестя пр. Льва Ландау із вул. Ахієзерів у м. Харкові ОСОБА_4 зупинився та надалі відновивши рух автомобіля, почав виконувати поворот ліворуч виїжджаючи на пр. Льва Ландау у напрямку вул. Ахієзерів, діючи необережно, не переконавшись в безпеці своїх подальших дій і що це не створить перешкод і небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу для руху, не надавши дорогу автомобілю «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , що рухався у зустрічному для нього напрямку, чим порушив вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з автомобілем «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та водій автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження. 
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/324-А/24 від 17.06.2024, потерпілому ОСОБА_7 завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження по ознаці тривалості розладу стану здоров`я, а саме: відкритий перелом правого надколінка зі зміщенням. 
Відповідно до висновку комплексної судової експертизи відео-, звукозапису, фототехнічної та автотехнічної експертизи № 6386/6387/6388/6389 від 10.04.2025 у даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з ДТП та її наслідками. 
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
2.  Позиція сторони захисту. 
Обвинувачений у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 25 серпня 2023 року близько 07 год. 35 хв. керував автомобілем «Volkswagen» та рухався по проспекту Льва Ландау. На регульованому перехресті пр. Льва Ландау та вул. Ахієзерів він здійснював поворот ліворуч на зелений сигнал світлофора. Обвинувачений зазначив, що погодні умови були сприятливими: дорожнє покриття було сухим, світило сонце. На під`їзді до перехрестя він перебував у крайній лівій смузі руху та був першим у своїй смузі. Перед початком маневру повороту ліворуч він пропускав зустрічні транспортні засоби, після чого, переконавшись у можливості безпечного виконання маневру, розпочав рух на зелений сигнал світлофора. За словами обвинуваченого, після початку руху він проїхав приблизно 1–1,5 метра, коли сталося зіткнення. Автомобіль потерпілого він побачив лише за мить до дорожньо-транспортної пригоди, а до цього моменту його не бачив. Обвинувачений пояснив, що на момент, коли він помітив автомобіль потерпілого, його власний автомобіль виїхав приблизно на чверть смуги руху, по якій рухався потерпілий. Обвинувачений вказав, що в середній смузі руху в напрямку руху потерпілого знаходився автомобіль, який зупинився для надання переваги в русі транспортним засобам, що виконували поворот ліворуч. Він також зазначив, що автомобіль потерпілого, рухався з дуже великою швидкістю та з`явився раптово, у зв`язку з чим він не мав можливості завчасно його помітити. Зі слів обвинуваченого, удар припав у праву передню частину його автомобіля, в районі переднього правого колеса, тоді як автомобіль потерпілого зазнав пошкоджень у лівій передній частині. Після зіткнення його транспортний засіб розвернуло та відкинуло на середню смугу руху, а автомобіль потерпілого виїхав за межі проїзної частини через газон на прилеглу дорогу. Обвинувачений зазначив, що Правила дорожнього руху не порушував, оскільки виконував маневр на дозволений сигнал світлофора та перед початком руху переконався у відсутності перешкод. Зокрема, він вказав, що вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху не порушував, оскільки бачив проїзну частину, по якій рухався потерпілий, і розпочав рух лише після того, як, впевнився у безпечності маневру. Разом з тим обвинувачений вказав, що потерпілий рухався зі швидкістю понад 100 км/год. На підтвердження своїх доводів він посилався на характер механічних пошкоджень транспортних засобів, зокрема значні пошкодження автомобіля, який, за його словами, не підлягає відновленню, а також на те, що, потерпілий не здійснював гальмування перед зіткненням. З відеозапису не вбачається щоб на автомобілі потерпілого вмикалися стоп-сигнали. При цьому обвинувачений зауважив, що потерпілий мав можливість уникнути зіткнення. Обвинувачений також зазначив, що після зіткнення спрацювали подушки безпеки його автомобіля, внаслідок чого його контузило і він певний час не чув навколишніх звуків. З його слів, коли він підійшов до автомобіля потерпілого, на місці події вже перебували працівники екстреної медичної допомоги, які надавали необхідну допомогу потерпілому. Після цього він почав телефонувати в поліцію, але нічого не чув. Крім того, обвинувачений повідомив, що проживає в Україні з 2014 року, у 2018 році обміняв посвідчення водія на посвідчення українського зразка, склавши відповідні іспити, та обізнаний із вимогами Правил дорожнього руху України. Також зазначив, що має інвалідність ІІІ групи, не працює, проживає разом із дружиною. Автомобіль, яким він керував на момент дорожньо-транспортної пригоди, був застрахований. За його словами, потерпілий звертався до страхової компанії, однак питання щодо страхового відшкодування залишилося невирішеним у зв`язку з необхідністю надання рішення суду. Заявлений цивільний позов обвинувачений не визнає, оскільки вважає що у дорожньо-транспортній пригоді винен потерпілий а не він. 
3.  Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
3.1. Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними у справі доказами, а саме:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.08.2023, з доданими до нього схемою ДТП та фототаблицею, яким встановлено що місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться у м. Харків, перехрестя пр. Льва Ландау та вул. Ахієзерів, вид покриття – асфальтобетонне, стан покриття – сухе, дорожнє покриття для двох напрямків, на проїжджій частині нанесено розділяючий газон, до проїжджої частини праворуч та ліворуч примикає бордюрний камінь, освітлення – денне, маються счеси на асфальті від передніх колес автомобіля «BMW». На автомобілі «Volkswagen Caddy» реєстраційний номер НОМЕР_1 , розбито лобове скло, відсутній передній номерний знак, деформація передньої частини, капоту, переднього правого крила, відсутнє заднє скло. У автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , розбито скло, відсутній передній номерний знак, деформація криші, капоту, переднього бамперу, переднього правого крила, відсутнє заднє скло, деформація заднього бамперу з лівої сторони, заднього лівого крила, лівої передньої двері, лівої задньої двері;
- протоколом огляду предметів від 26.10.2023, в ході якого було оглянуто відеозапис «2023_0824_084639_1», при відкритті якого з`являється динамічне зображення вперед на проїжджу частину пр. Льва Ландау у напрямку пр. Героїв Харкова, відеозапис здійснюється з салону автомобіля та виконується не на стаціонарну відеокамеру, про що свідчить зміна ракурсів зйомки, у відеозаписі є звук, відеозапис ведеться у денний час доби, атмосферні опади відсутні, проїжджа частина асфальтобетонна, суха. На вказаному відеозаписі наявні написи які вказують на час та дату – 2023/08/24 08:47:27. Далі переглядом відеозапису встановлено, що попереду автомобіля з якого ведеться зйомка, рухається у крайній лівій смузі руху автомобіль «BMW» у кузові НОМЕР_3 та випереджає автомобіль, з якого ведеться зйомка. Окрім цього вже на початку відеозапису попереду видно світлофорні об`єкти, які регулюються на перехресті, що відразу працюють в зеленому миготливому режимі. Далі під час перегляду встановлено, що автомобіль «BMW» у кузові НОМЕР_3 рухаючись у крайній лівій смузі для руху, випереджає автомобіль з якого ведеться відеозапис продовжує до перехрестя пр. Льва Ландау із вул. Ахієзерів у м. Харкові, далі у момент часу «2023/08/24 08:47:29» на світлофорі з миготливого зеленого сигналу змінюється на жовтий. При подальшому перегляді встановлено, що у момент часу «2023/08/24 08:47:30» автомобіль «Volkswagen Caddy», який до цього знаходився у нерухомому стані, починає відновлювати та починає перетинати перехрестя зліва на право відносно напрямку руху автомобіля «BMW» у кузові НОМЕР_3 . Під час подальшого перегляду автомобіль «BMW» у кузові НОМЕР_3 починає маневрувати праворуч від автомобіля «Volkswagen Caddy», який вже виїхав на середину проїжджої частини пр. Льва Ландау та продовжує подальший рух. У цей час у автомобіля «BMW» у кузові НОМЕР_3 загораються задні праві стоп сигнали та автомобіль продовжує рухатися у напрямку перехрестя та виїжджає у той момент коли на світлофорі горить жовтий сигнал світлофору. У момент часу «2023/08/24 08:47:32» на перехресті пр. Льва Ландау із вул. Ахієзерів відбувається зіткнення автомобіля «BMW» у кузові НОМЕР_3 з автомобілем «Volkswagen Caddy», після зіткнення автомобіль декілька разів розвертається, а автомобіль «BMW» у кузові НОМЕР_3 виїжджає вправо за межі проїжджої частини;
- відеозаписом «2023_0824_084639_1», який було оглянуто безпосередньо у судовому засіданні, і на якому зафіксовані обставини, відображені у вищевказаному протоколі огляду предметів від 26.10.2023;
- листом КП «Харків-Сигнал» № 559 від 16.10.2023, відповідно до якого світлофорний обєкт пр. Льва Ландау – вул. Красноградська станом на 25.08.2023 приблизно о 07:50 год працював в локальному режимі (тобто не керувався АСК-Р) за двохфазною схемою організації дорожнього руху, яка характеризується наступними параметрами: 30 сек. – тривалість горіння зелених сигналів, які дозволяють рух транспорту по пр. Льва Ландау в бік Салтівського шосе, лівий поворот на вул. Ахієзерів і правий поворот на вул. Краснодарська (1 фаза); 23 сек – тривалість горіння зелених сигналів, які дозволяють рух транспорту по пр. Льва Ландау в бік пр. Героїв Харкова, лівий поворот на вул. Краснодарська і правий поворот на вул. Ахієзерів (1 фаза); 25 сек. – тривалість горіння зелених сигналів, які дозволяють рух з вул. Краснодарська на вул. Ахієзерів, лівий і правий поворот на пр. Льва Ландау, а також перехід пішоходів через проїзну частину пр. Льва Ландау (2 фаза); 17 сек – тривалість горіння зелених сигналів, які дозволяють рух з вул. Ахієзерів на вул. Краснодарська, лівий і правий поворот на пр. Льва Ландау (2 фаза). Програмою роботи забезпечено міготіння зелених сигналів за 3 сек. До їх виключення. Перехідні такти: жовтий – 3 сек, червоно-жовтий – 1 сек. 25.08.2023 в диспетчерську службу заявок про несправності роботи світлофорного об`єкта пр. Льва Ландау – вул. Краснодарська не надходило;
- висновком експерта № СЕ-19/121-23/23206-ІТ від 08.01.2024, відповідно до змісту якого в момент первинного контакту автомобіль «BMW 525D» своєю лівою частиною був звернутий до передньої правої частини автомобіля «Volkswagen Caddy», при цьому передня ліва частина автомобіля «BMW 525D» контактувала з передньою правою частиною автомобіля «Volkswagen Caddy», таким чином, що кут між повздовжніми осями автомобілів «Volkswagen Caddy» та «BMW 525D» був близьким 40°. Кут між повздовжніми осями автомобілів «Volkswagen Caddy» та «BMW 525D» у момент первинного контакту був близьким 40°. Місце зіткнення автомобілів «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходилось перед подряпиною (счісу) на асфальті від передніх коліс автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Більш точно встановити розташування місця зіткнення відносно меж проїжджої частини за наявною слідовою інформацією не представляється можливим; 
- висновком експерта № СЕ-19/121-23/23193-ІТ від 22.02.2024, відповідно до змісту якого на момент експертного огляду рульове керування та ходова частина автомобіля «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебували в технічно несправному та непрацездатному стані. На момент експертного огляду та на момент ДТП робоча гальмівна система автомобіля «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебувала в працездатному стані при якому були відсутні будь-які несправності, які могли б впливати на її вихідні параметри;
- висновком експерта № 24248 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи від 21.02.2024, відповідно до змісту якого робоча гальмова система автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент експертного огляду знаходилася в технічно несправному та непрацездатному стані. Несправний стан робочої гальмової системи автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , полягає у від`єднанні бачка живлення від місця конструктивного встановлення. Від`єднання бачка живлення від місця конструктивного встановлення виникло в момент дорожньо-транспортної пригоди. До моменту дорожньо-транспортної пригоди робоча гальмова система автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не мала несправностей, які б впливали на її працездатність та були в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. На момент експертного огляду рульове керування автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходилось в технічно несправному та непрацездатному стані. Несправний стан рульового керування автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , полягає у від`єднанні рульової колонки з конструктивного місця встановлення. Дані несправності виникли в момент дорожньо-транспортної пригоди. На момент експертного огляду ходова частина автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходилася в технічно несправному та непрацездатному стані. Несправний стан ходової частини автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , полягає у розгерметизації коліс автомобіля та пошкодженні шини переднього лівого колеса автомобіля. Несправності у вигляді розгерметизації коліс та пошкодження шини переднього лівого колеса виникли в момент дорожньо-транспортної пригоди;
- висновком експерта № 12-14/324-А/24 від 17.06.2024, відповідно до змісту якого у ОСОБА_7 у зв`язку з дорожньо-транспортною подією 25.08.2023 мали місце садна лобної ділянки, відкритий перелом правого надколінка зі зміщенням. Вказані ушкодження утворилися від ударної травматичної дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні особливості травматичної поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися. При цьому характер не виключає можливості утворення їх у водія автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди 25.08.2023 за обставин і в термін, що відомі з постанови слідчого. Більш конкретно судити про механізм і послідовність утворення тілесних ушкоджень тільки на підставі судово-медичних даних не представляється можливим. Садна лобної ділянки належать до категорії легких тілесних ушкоджень, відповідно до п. 2.3.2.«б», п. 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995. Відкритий перелом правого надколінка зі зміщенням відноситься до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров`я ((для загоєння вказаного перелому необхідний термін не менш 3-х тижнів) (п.2.2.1. «а», «б», «в», п. 2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень)). При госпіталізації в стаціонар КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І.Мещанінова» ХМР при дослідженні ОСОБА_7 газохроматографічним методом на наявність алкоголю – етиловий спірт не виявлений;
- висновком експерта № КЕ-19/121-24/15733 від 17.07.2024, відповідно до змісту якого у відеофонограмі з файлу «2023_0824_084639_1» ознак монтування не виявлено. У даній дорожній ситуації водій автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 повинен був діяти згідно вимог п.п. 8.7.3 ґ) та 8.10 Правил дорожнього руху. В діях водія автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 8.7.3 ґ) та 8.10 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з ДТП. У даній дорожній ситуації водій автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , мав технічну можливість попередити цю ДТП шляхом виконання ним вимог п.п. 8.7.3 ґ) та 8.10 Правил дорожнього руху. Згідно проведеного дослідження файлу відеофонограми «2023_0824_084639_1» водій автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 застосував гальмування до місця зіткнення з автомобілем «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 . Місце зіткнення автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з автомобілем «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилось в районі крайньої правої смуги руху (по ходу руху автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , перед подряпиною (зчісу) на асфальті. При цьому, експерт не зміг відповісти на поставлене перед ним питання щодо швидкості автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно наданого відеозапису;
- висновком експертів № 6386/6387/6388/6389 за результатами проведення комплексної судової автотехнічної, транспортно-трасологічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису від 10.04.2025, відповідно до змісту якого виходячи з наданого на дослідження відеозапису «2023_0824_084639_1» водій автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 застосував гальмування до місця його зіткнення з автомобілем «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 . Місце зіткнення автомобілів «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , розташовувалося перед початком зафіксованої слідової інформації, а саме в районі сліду счесу на асфальті, який зафіксований в протоколі огляду місця ДТП. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 повинен був діяти згідно вимог п.п. 8.7.3 ґ) та 8.10 Правил дорожнього руху. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , для водія автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 визначалася шляхом виконання ним вимог п.п. 8.7.3 ґ) та 8.10 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.п. 8.7.3 ґ) та 8.10 Правил дорожнього руху та знаходились у причинному зв`язку з виникненням ДТП. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху. У даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначалась шляхом виконання ним вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не відповідали вимогам п. 10.1. Правил дорожнього руху та знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. При цьому, експерти не змогли відповісти на питання щодо швидкості руху автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , виходячи з наданого на дослідження відеозапису, оскільки автомобіль, на якому було встановлено відеореєстратор, та автомобіль «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходилися у динаміці;
- висновком експерта № 25736 від 09.05.2024, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у момент ДТП складає 177 026,76 грн, а вартість відновлювального ремонту – 1 168 797,83 грн;
- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який у судовому засіданні пояснив, що 25.08.2023 близько 07 год. 30 хв. він керував належним йому автомобілем «BMW 525» та рухався по проспекту Льва Ландау в напрямку вул. Ахієзерів до місця роботи. Погодні умови були сприятливими, дорожнє покриття – сухим. Потерпілий пояснив, що рухався лівою смугою руху проїзної частини, яка у його напрямку мала три смуги. Швидкість руху становила близько 50 км/год. Попереду його автомобіля транспортні засоби були відсутні, натомість праворуч рухалися інші автомобілі. Перехрестя, до якого він наближався, є регульованим, а рух здійснювався ним на дозволений – зелений – сигнал світлофора. За словами потерпілого, під час під`їзду до перехрестя він побачив автомобіль білого кольору під керуванням обвинуваченого, який знаходився зліва на перехресті. Марку зазначеного автомобіля він не пам`ятає. Потерпілий зазначив, що автомобіль обвинуваченого виїжджав з лівої частини перехрестя та на момент зіткнення перебував у русі. Коли він помітив транспортний засіб обвинуваченого, почав гальмування та з метою уникнення дорожньо-транспортної пригоди здійснив маневр вправо. Разом з тим уникнути зіткнення не вдалося, внаслідок чого сталося зіткнення передньої частини його автомобіля з автомобілем обвинуваченого, удар прийшовся у ліву водійську частину автомобіля потерпілого. При цьому потерпілий зазначив, що до моменту зіткнення йому була видима приблизно чверть кузова автомобіля обвинуваченого. Також потерпілий повідомив, що бачив, як інший транспортний засіб, який рухався в тому ж напрямку, зупинився перед перехрестям, та бачив, що інші автомобілі стояли, однак причин їх зупинки пояснити не зміг. Після зіткнення потерпілий втратив свідомість та прийшов до тями лише тоді, коли його діставали з пошкодженого автомобіля, а остаточно отямився вже в автомобілі швидкої медичної карети. Після дорожньо-транспортної пригоди він опинився на узбіччі праворуч від проїзної частини. Які були дії обвинуваченого після пригоди потерпілий не пам`ятає. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому колінної чашечки. Лікування тривало близько шести місяців. На час події він працював слюсарем та отримував заробітну плату близько 50 000 гривень на місяць. Потерпілий зазначив, що обвинувачений протягом періоду лікування допомоги йому не надавав та завдану шкоду не відшкодував. Крім того, потерпілий повідомив, що має чинний страховий поліс та звертався до страхової компанії з приводу настання страхового випадку. Водночас зазначив, що шкода на даний час не відшкодована. Автомобіль «BMW 525» після ДТП перебуває на спеціальному майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів. Також потерпілий пояснив, що посвідчення водія отримав у 2008–2009 роках, а за весь час керування транспортними засобами до нього один раз застосовувалося адміністративне стягнення за порушення вимог дорожнього знака «В`їзд заборонено».
3.2. Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнає їх належними та допустимими доказами для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.
Недопустимості доказів згідно вимог ст. ст. 87-89 КПК України судом не встановлено, оскільки всі докази встановлені, зібрані та досліджені органом досудового розслідування, а згодом судом, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України. Істотних порушень прав та свобод людини, визначених ст. 87 КПК України, судом не встановлено. Досліджені у судовому засіданні докази узгоджуються між собою, та не викликають сумнівів у суду. Порушень вимог КПК України, які б могли свідчити про недостовірність досліджених доказів, судом встановлено не було.
3.3. За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
3.4. Відхиляючи доводи сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, суд зазначає таке.
Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_4 в частині заперечення ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення та вважає такі доводи способом реалізації права на захист, спрямованим на уникнення кримінальної відповідальності, оскільки вони спростовуються сукупністю належних, допустимих, достовірних доказів, досліджених під час судового розгляду.
Так, обвинувачений наполягав на тому, що під час виконання маневру повороту ліворуч діяв відповідно до вимог Правил дорожнього руху, рух розпочав на дозволений сигнал світлофора, переконався у безпечності маневру та не мав об`єктивної можливості завчасно побачити автомобіль потерпілого, який, на його думку, рухався із надмірною швидкістю понад 100 км/год. Крім того, обвинувачений стверджував, що саме дії потерпілого перебували у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
Проте зазначені твердження не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. 
Передусім суд звертає увагу, що відповідно до вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій зобов`язаний переконатися в тому, що такий маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.
Зміст зазначеної норми покладає на водія активний обов`язок щодо оцінки дорожньої обстановки та надання переваги тим учасникам руху, які вже рухаються дорогою, на яку він має намір виїхати. При цьому сам по собі дозвільний сигнал світлофора не звільняє водія від обов`язку пересвідчитися у безпеці своїх дій, а тому не може автоматично свідчити про відсутність порушення пункту 10.1 Правил дорожнього руху.
Судом встановлено, що безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою автомобіль «Volkswagen Caddy» під керуванням ОСОБА_4 перебував у нерухомому стані та розпочав рух для виконання повороту ліворуч через смуги зустрічного напрямку руху. Саме в цей момент по проспекту Льва Ландау рухався автомобіль потерпілого.
Вказані обставини об`єктивно підтверджуються протоколом огляду предметів від 26.10.2023, яким зафіксовано відеозапис дорожньої пригоди, а також висновком експерта № КЕ-19/121-24/15733 від 17.07.2024 та висновком комплексної судової експертизи № 6386/6387/6388/6389 від 10.04.2025.
Також, висновками комплексної судової експертизи № 6386/6387/6388/6389 від 10.04.2025, який виконаний комісією експертів із застосуванням комплексного дослідження відеозапису, слідової інформації, транспортно-трасологічних та автотехнічних даних однозначно встановлено, що: у даній дорожній ситуації водій автомобіля «Volkswagen Caddy» повинен був діяти відповідно до вимог пункту 10.1; технічна можливість уникнути зіткнення для ОСОБА_4 існувала та визначалася виконанням ним вимог пункту 10.1 ПДР; будь-які технічні перешкоди для виконання зазначених вимог були відсутні; дії водія автомобіля «Volkswagen Caddy» не відповідали вимогам пункту 10.1 ПДР; саме такі дії перебували у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
Зазначений висновок є логічним, послідовним, обґрунтованим, відповідає іншим матеріалам кримінального провадження та не викликає у суду сумнівів щодо його достовірності.
З власних показань обвинуваченого вбачається, що він здійснював маневр перетину зустрічних смуг руху, а отже був зобов`язаний контролювати дорожню обстановку саме в тому напрямку, звідки рухався автомобіль потерпілого. Той факт, що обвинувачений побачив автомобіль «BMW 525D» лише безпосередньо перед зіткненням, свідчить не про відсутність його вини, а навпаки підтверджує неналежне виконання ним обов`язку щодо оцінки дорожньої обстановки перед початком руху.
Суд виходить із того, що якщо водій фактично не виявив транспортний засіб, який об`єктивно перебував у полі його можливого огляду та рухався дорогою, яку він мав намір перетнути, то така обставина сама по собі свідчить про недотримання вимог безпечності маневру, передбачених пунктом 10.1 ПДР.
Не заслуговують на увагу й доводи обвинуваченого про надмірну швидкість руху автомобіля потерпілого.
Судом встановлено, що матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів руху автомобіля «BMW 525D» зі швидкістю понад 100 км/год. Згідно з наявних у матеріалах справи судових експертиз встановити швидкість руху автомобіля потерпілого не виявилося можливим. Отже, таке твердження ґрунтується виключно на суб`єктивних припущеннях обвинуваченого, які він пов`язує із характером пошкоджень транспортних засобів.
Водночас відповідно до положень кримінального процесуального законодавства припущення сторони захисту не можуть підміняти собою належні докази.
Більше того, комплексною експертизою від 10.04.2025 встановлено, що водій автомобіля «BMW 525D» дійсно допустив порушення вимог пунктів 8.7.3 ґ) та 8.10 ПДР, однак експертами одночасно встановлено, що водій автомобіля «Volkswagen Caddy» також порушив вимоги пункту 10.1 ПДР, а його дії перебували у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, наявність порушень з боку потерпілого не усуває кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо його власні порушення також перебували у причинному зв`язку з настанням суспільно небезпечних наслідків.
Суд враховує, що порушення правил дорожнього руху іншими учасниками дорожнього руху не звільняє водія від обов`язку виконувати вимоги Правил дорожнього руху та не виключає його відповідальності у випадку, коли його власні неправомірні дії перебувають у причинному зв`язку з настанням наслідків.
Також суд вважає неспроможними доводи обвинуваченого про те, що потерпілий мав можливість уникнути зіткнення, оскільки зазначене твердження фактично не спростовує встановленого факту порушення ОСОБА_4 вимог пункту 10.1 ПДР. Навіть за умови існування у потерпілого технічної можливості запобігти зіткненню, це не змінює того факту, що аварійна ситуація була створена саме внаслідок виїзду автомобіля «Volkswagen Caddy» на траєкторію руху автомобіля потерпілого.
При цьому матеріалами справи встановлено, що потерпілий вжив заходів для уникнення пригоди — застосував гальмування та здійснив маневр праворуч, що підтверджується як його показаннями, так і висновками експертних досліджень, які зафіксували факт гальмування автомобіля «BMW 525D» до моменту зіткнення.
Твердження обвинуваченого про відсутність гальмування з боку потерпілого повністю спростовується висновком експерта № КЕ-19/121-24/15733 від 17.07.2024 та висновком комплексної експертизи від 10.04.2025, згідно з якими водій автомобіля «BMW 525D» застосував гальмування до місця зіткнення. Отже, такі пояснення обвинуваченого суперечать об`єктивним даним експертних досліджень.
Оцінюючи доводи захисту в цілому, суд вважає, що вони не підтверджені жодними об`єктивними доказами, суперечать матеріалам кримінального провадження, висновкам експертів, відеозапису дорожньо-транспортної пригоди, показанням потерпілого та іншим доказам, які були досліджені під час судового розгляду.
Натомість сукупність доказів, досліджених у судовому засіданні, переконливо свідчить про те, що ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», перед початком руху та виконанням повороту ліворуч не переконався у безпечності маневру, не надав дорогу транспортному засобу, який рухався назустріч, порушив вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху, а допущене ним порушення перебувало у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
За таких обставин суд відхиляє доводи обвинуваченого про його невинуватість як необґрунтовані та такі, що спростовуються дослідженими доказами.
4.  Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України судом не встановлено. 
5.  Мотиви призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення.
5.1. Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.
Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання для досягнення його цілей, визначених у ст. 50 КК України.
Правова позиція щодо дотримання справедливості висловлена в рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.
У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.
Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Санкцією ч. 1 ст. 286 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
5.2. Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд оцінює особистість обвинуваченого та властивості кримінального правопорушення, яке ним було вчинено. При цьому суд враховує вік обвинуваченого, його соціальне положення, характер, мотиви, обставини та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, дані про поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 є громадянином Російської Федерації, одружений, має вищу освіту, постійне місце мешкання на території України, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є інвалідом 3 групи, раніше не судимий, вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких. 
5.3. Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи ступінь суспільної небезпеки, характер протиправних дій обвинуваченого і їх наслідки, обопільну вину обох водіїв у ДТП, на переконання суду розумною відповіддю держави на вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення буде призначення йому покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, у вигляді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
5.4. Водночас, суд вбачає підстави для застосування положень ст. 75 КК України, враховуючи таке.
За приписами ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується лише в тому разі, коли для цього наявні умови і підстави, визначені приписами ст. 75 КК України. Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням закон визначає переконання суду, викладене в мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання, яке ґрунтується на оцінці даних про вчинене кримінальне правопорушення, мету й мотиви, тривалість та інтенсивність протиправної поведінки тощо. Істотне значення для вирішення питання про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням мають відомості, що характеризують: особистісні прояви винуватого в основних сферах життєдіяльності; його соціально-демографічні властивості; спосіб життя; соціальні зв`язки; посткримінальну поведінку; наявність джерел правомірного отримання доходів; наскільки його ціннісні орієнтири та поведінка збігаються із загальнопоширеними в суспільстві нормами моралі; соціально-психологічну характеристику винуватого та інше.
Кримінально-правові норми, що визначають загальні засади та правила призначення покарання, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання з реальним його відбуванням або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Зваживши на наведені обставини, суд, з урахуванням положень, зокрема ст. 75 КК України, приймає рішення про можливість чи неможливість звільнити особу від відбування покарання з випробуванням.
Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, яке відповідно до статті 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів. Вчинене кримінальне правопорушення є необережним, а його суспільна небезпечність обумовлена наслідками у вигляді спричинення потерпілому тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, а не умисним посяганням на життя чи здоров`я людини.
Суд бере до уваги, що злочин не був пов`язаний із перебуванням обвинуваченого у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому законодавчих обмежень щодо застосування статті 75 КК України у даному випадку не існує.
Оцінюючи дані про особу обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_4 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання на території України, є особою з інвалідністю ІІІ групи, що свідчить про відсутність даних, які б характеризували його як особу, схильну до вчинення кримінальних правопорушень або таку, яка становить підвищену небезпеку для суспільства.
Разом із тим суд враховує, що після вчинення кримінального правопорушення обвинувачений не вчиняв нових кримінальних правопорушень, будь-яких даних про систематичне порушення ним громадського порядку або правил дорожнього руху матеріали кримінального провадження не містять.
При визначенні можливості застосування статті 75 КК України суд виходить із того, що виправлення особи є прогнозованою категорією, яка оцінюється не лише через ставлення особи до обвинувачення, а й через сукупність даних про її спосіб життя, поведінку до та після вчинення кримінального правопорушення, соціальні зв`язки, стан здоров`я, ризик повторного вчинення кримінального правопорушення та необхідність ізоляції від суспільства.
У даному випадку суд не встановив таких обставин, які б свідчили про високий ризик повторного вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень або про те, що його виправлення можливе виключно в умовах реального відбування покарання.
Застосування до обвинуваченого інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідатиме принципам гуманізму, економії кримінальної репресії, індивідуалізації покарання та забезпечить належний баланс між інтересами суспільства, правами потерпілого та правами засудженого.
Враховуючи сукупність наведених обставин, а саме: необережну форму вини, належність вчиненого кримінального правопорушення до категорії нетяжких, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, відсутність судимостей, його соціальну адаптованість, наявність постійного місця проживання, стан здоров`я, а також відсутність законодавчих обмежень для застосування статті 75 КК України, суд вважає за можливе відповідно до статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
6.  Цивільний позов.
6.1. У ході судового розгляду потерпілим ОСОБА_7 відповідно до ст. 128 КПК України було заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні, відповідно до змісту якого потерпілий просить суд стягнути з обвинуваченого моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 200 000,00 грн.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги потерпілий зазначає, що внаслідок вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення потерпілому було завдано душевних страждань, які він оцінює у 200 000,00 грн. Ціна враховує у себе усі страждання, які потерпілому довелося перенести, а саме:
- у зв`язку з лікуванням та отриманими тілесними ушкодженнями (лікування, неможливість рухатися, пересування лише за допомогою милиць, залучення третіх осіб для можливості доглядати за собою);
- позбавленням можливості користуватися належним потерпілому на праві власності автомобілем, який на підставі ухвали слідчого судді вже тривалий час знаходиться на штрафмайданчику;
- можливості повноцінно працювати (потерпілий мав перелом ноги, накладена гіпсова пов`язка та пересувався лише за допомогою милиць) та утримувати свою сім`ю: двох неповнолітніх дітей). 
На підтвердження заявлених позовних вимог потерпілим було надано:
- виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 14671, відповідно до якої потерпілий з 25.08.2023 по 01.09.2023 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: відкритий перелом правого надколінника зі зміщенням, садна м/т лобної ділянки;
- свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , відповідно до якого власником автомобіля «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_7 ;
- свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком яких є ОСОБА_7 ; 
- довідку форми ОК-5.
6.2. Обвинувачений заявлений потерпілим цивільний позов не визнав. 
6.3. Вирішуючи заявлений потерпілим цивільний позов, суд виходить з такого.
Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).
Положеннями ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, або якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.
Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 ст. 1168 ЦК України).
Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25.08.2023 за участю автомобілів «Volkswagen Caddy» під керуванням ОСОБА_4 та «BMW 525D» під керуванням ОСОБА_7 , потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому правого надколінка зі зміщенням та саден лобної ділянки.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/324-А/24 від 17.06.2024 відкритий перелом правого надколінка зі зміщенням відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Факт лікування потерпілого підтверджується також випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 14671, згідно з якою останній перебував на стаціонарному лікуванні з 25.08.2023 по 01.09.2023, а характер отриманих ушкоджень об`єктивно свідчить про необхідність подальшого амбулаторного лікування та реабілітації.
З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що потерпілий безумовно зазнав фізичного болю, моральних переживань, пов`язаних із отриманою травмою, вимушеним лікуванням, тимчасовим обмеженням звичного способу життя, пересування та працездатності, а також переживань, пов`язаних із неможливістю повноцінно забезпечувати сім`ю та виконувати звичні соціальні функції.
Разом із тим, оцінюючи підстави та розмір заявленого відшкодування, суд не може залишити поза увагою встановлені під час судового розгляду обставини вини самого потерпілого у виникненні дорожньо-транспортної пригоди.
Так, згідно з висновком експерта № КЕ-19/121-24/15733 від 17.07.2024 та висновком комплексної судової експертизи № 6386/6387/6388/6389 від 10.04.2025 дії водія автомобіля «BMW 525D» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.п. 8.7.3 ґ) та 8.10 Правил дорожнього руху та перебували у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
Експертами встановлено, що водій автомобіля «BMW 525D» ОСОБА_7 здійснював рух на жовтий сигнал світлофора, який забороняє рух, а також мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді шляхом виконання вимог зазначених пунктів Правил дорожнього руху, однак таких дій не вжив.
Одночасно судом встановлено, що і дії обвинуваченого ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, оскільки перед початком руху та виконанням маневру повороту ліворуч він не переконався у безпечності такого маневру та не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався назустріч, що також перебувало у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Таким чином, матеріалами кримінального провадження достовірно підтверджено наявність причинного зв`язку між неправомірними діями обвинуваченого та заподіяними потерпілому тілесними ушкодженнями. Водночас встановлено й поведінку самого потерпілого ОСОБА_7 , яка також сприяла виникненню дорожньо-транспортної пригоди та настанню шкідливих наслідків.
Правова природа інституту відшкодування шкоди ґрунтується на засадах справедливості, добросовісності та розумності, а тому при визначенні розміру моральної шкоди суд повинен враховувати не лише характер та обсяг страждань потерпілого, але й поведінку самого потерпілого, якщо вона перебувала у причинному зв`язку із настанням негативних наслідків.
Оцінюючи заявлений розмір моральної шкоди у сумі 200 000,00 грн, суд враховує характер та тяжкість отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, тривалість лікування та реабілітації, фізичний біль, обмеження рухливості, необхідність сторонньої допомоги під час лікування, зміну звичного способу життя, переживання, пов`язані з тимчасовою втратою працездатності, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Разом із цим суд враховує, що дорожньо-транспортна пригода стала наслідком неправомірних дій не лише обвинуваченого, а й самого потерпілого, який порушив вимоги Правил дорожнього руху та мав реальну технічну можливість уникнути зіткнення.
Суд також бере до уваги, що моральна шкода не може бути джерелом безпідставного збагачення потерпілого, а її розмір має бути співмірним характеру правопорушення, ступеню вини особи, яка її завдала, тяжкості наслідків та відповідати вимогам розумності і справедливості.
За таких обставин суд вважає, що заявлений потерпілим розмір моральної шкоди у сумі 200 000,00 грн є завищеним та не повною мірою враховує встановлену у справі обопільну вину учасників дорожньо-транспортної пригоди.
З урахуванням характеру заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, тривалості лікування, обсягу моральних та фізичних страждань, ступеня вини обвинуваченого у спричиненні шкоди, а також встановленої судом обопільної вини потерпілого у виникненні дорожньо-транспортної пригоди, керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 40 000,00 грн.
Саме такий розмір компенсації, на переконання суду, є достатнім для справедливого відшкодування потерпілому моральних страждань, яких він зазнав унаслідок кримінального правопорушення, та одночасно відповідає встановленому ступеню вини кожного з учасників дорожньо-транспортної пригоди.
У зв`язку з викладеним цивільний позов ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_4 на користь потерпілого моральної шкоди у розмірі 40 000,00 грн, а в решті позовних вимог слід відмовити.
7.  Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
7.1. Запобіжний захід.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Оскільки клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу в ході судового розгляду кримінального провадження не надходило, суд, керуючись засадами змагальності та диспозитивності кримінального провадження, не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу за власною ініціативою.
7.2. Процесуальні витрати.
Витрати на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/121-23/23206-ІТ від 08.01.2024 в сумі 5 679,60 грн, судової авто-технічної експертизи № 24248 від 21.02.2024 в сумі 13 252,40 грн, судової авто-технічної експертизи № 25736 від 09.05.2024 в сумі 13 252,40 грн, судової авто-технічної експертизи № СЕ-19/121-23/23193-ІТ від 22.02.2024 в сумі 3 786,40 грн, комплексної судової експертизи № КСЕ-19/121-24/15733 від 17.07.2024 в сумі 15 145,60 грн, комплексної судової авто-технічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео, звукозапису № 6386/6387/6388/6389 від 10.04.2025 в сумі 33 502,32 грн, а всього 84 618, 72 грн, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягує з обвинуваченого на користь держави.
7.3. Речові докази.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. 
7.4. Арешт майна. 
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31.08.2023 накладено арешт на автомобіль «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31.08.2023 у справі № 953/7958/23 накладено арешт на автомобіль «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна підлягає скасуванню. 
Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Керуючись статтями 368, 374, 376 КПК України суд

УХВАЛИВ:
1. Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
2. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
3. Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
4. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.
5. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в сумі 40 000 (сорок тисяч) грн 00 коп.
6. В іншій частині цивільний позов ОСОБА_7 залишити без задоволення.
7. Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на проведення судових експертиз в сумі 84 618 (вісімдесят чотири тисячі шістсот вісімнадцять) грн 72 коп.
8. Речові докази:
- автомобіль «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 – після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю; 
- автомобіль «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 – після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю;
- флеш-носій «Kingstone» об`ємом пам`яті 32 гб, на якому знаходиться відеозапис «2023_0824_084639_1» - після набрання вироком законної сили залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження.
9. Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31.08.2023 у справі № 953/7958/23 на автомобіль «BMW 525D», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
10. Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31.08.2023 у справі № 953/7958/23 на автомобіль «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
11. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
12. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
13. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя             ОСОБА_1