Справа №442/2210/26 
Провадження №2/442/1268/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючого - судді Медведика Л.О., розглянувши в приміщенні суду в м. Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», в інтересах якого діє представник Міньковська Анастасія Володимирівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :
23.03.2026 ТОВ "Фінансова компанія "Позика", через систему "Електронний суд", звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №28420173 від 21.11.2021 у розмірі 34000 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позову посилається на те, що 21.11.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №63306562.
У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитного договору.
Відповідно до укладеного кредитного договору ТОВ «ФК «Ірбіс» надало відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000 грн.
01.09.2025 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №01092025/1.
Згідно даного Договору факторингу 01.09.2025 відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №28420173 від 21.11.2021.
Відповідно до Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ФК «Позика») є обґрунтованою та документально підтвердженою, що становить 34000 грн., із яких:заборгованість за тілом кредиту становить 10000 грн.; заборгованість за відсотками становить 24000 грн.
На підставі вищевикладеного, так як відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором №№28420173 від 21.11.2021, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 34000 грн. та понесені судові витрати, що складаються з 2662,40 грн. – судового збору та 5500,00 грн. – витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката.
Ухвалою від 02.04.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін на 28.04.2026. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.
Дана ухвала направлялась сторонам по справі. Позивачем отримана в підсистемі «Електронний суд». Відповідачу поштова кореспонденція була направлена за встановленим місцем проживання. 
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідачем клопотання про розгляд справи за участю сторін не надано.
09.04.2026 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову у зв`язку зі спливом строку позовної давності.
20.04.2026 року позивачем подано відповідь на відзив, у якому просив задоволити позов у повному обсязі.
29.04.2026 року відповідачем подано суду заперечення щодо відповіді на відзив, у якому ОСОБА_1 зазначила, що доводи, наведені представником позивача у відповіді на відзив, не підтверджені належними до допустимими доказами. У неї перед позивачем немає жодних боргових зобов`язань. Просила відмовити у задоволенні позову. 
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Між сторонами виникли правовідносини щодо належного виконання умов укладення кредитного договору.
Судом встановлено, що 21.11.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №28420173.
Згідно Договору Товариство надає кредит клієнту у розмірі 10000 гривень 00 копійок, з оплатою по процентній ставці, що вираховується в наведеному графіку, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити передбачені цим договором проценти у строки та на умовах даного договору.
Нарахування процентів за кредитом провадиться за період з дня списання суми кредиту з поточного рахунку товариства до дня повернення клієнтом суми кредиту на поточний рахунок товариства. Правилами може бути передбачено обмеження щодо строку нарахування процентів за кредитом у випадку прострочення клієнтом повернення кредиту.
01.09.2025 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» укладений Договір факторингу №01092025/1.
Згідно Акту приймання-передачі реєстру прав вимоги до даного Договору факторингу 01.09.2025 відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №28420173 від 21.11.2021.
Відповідно до детального розрахунку заборгованості за кредитним договором №28420173 від 21.11.2021 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Позика» становить 34000,00 грн., з яких 10000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 24000 грн. - заборгованість за нарахованими процентами.
Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України)
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Положенням ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Оскільки, будь-яких доводів чи доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було, а відтак, наданий позивачем розрахунок заборгованості суд вважає правильним, оскільки такий містить період нарахування сум заборгованості, проценту ставку, за якою нараховувалися проценти за користування кредитними коштами, суми відсотків нарахованих за кожен день користування кредитними коштами, інформацію щодо наявності/відсутності платежів позичальника на погашення заборгованості.
Отже, право позивача порушене невиконанням свого зобов`язання з повернення кредиту відповідачем, а тому підлягає судовому захисту.
Щодо застосування строку позовної давності, про що зазначала відповідач у відзиві, о в даному випадку суд зазначає про те, що відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну та спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦКУ). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. 
02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби», яким розділ 12 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України був доповнений п.12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 
Карантин на підставі коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв на території України з 11.03.2020 року до 30.06.2023 року на підставі відповідних постанов Кабінету Міністрів України без перерв. 
Крім цього, 17.03.2022 року набув чинності Закон України від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», відповідно до якого розділ 12 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України був доповнений п.19, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України Документ сформований в системі «Електронний суд» 20.04.2026 3 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Поряд з цим, Законом від 14.05.2025 №4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» передбачено відновлення строків позовної давності Закон №4434 передбачає виключення з Цивільного кодексу України ЦКУ) пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення».
Саме цей пункт передбачає зупинення перебігу позовної давності, передбаченої ЦКУ, на період дії воєнного стану. Закон №4434 набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування. Закон був надрукований в офіційному виданні «Голос України» від 03.06.2025 №108. Тому, він набрав чинності 04.09.2025, саме із цієї дати відновлено обчислення строків позовної давності. 
Отже, хоча норми «Прикінцевих та перехідних положень» ЦКУ, якими призупинялися строки позовної давності на період карантину та воєнного стану, мають різні формулювання, але, фактично строки позовної давності були «на паузі» у період з 02.04.2020 по 03.09.2025 (тобто, більше 5 років). 
Як вбачається із матеріалів справи, 21.11.2021 ТОВ «ФК «ІРБІС» та ОСОБА_1 уклали Договір про надання кредиту № 28420173, який підписаний електронним підписом Відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора - 800314, що був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача. 
Згідно з положеннями пункту 11.1 Кредитного договору, строк його дії встановлено до 19.02.2022 але, в цей період вже діяло як «карантинне», так й «воєнне» призупинення строків позовної давності. 
Тому, в цій ситуації строк позовної давності ще не почав обчислюватися. Отже, 3-річний строк позовної давності у цій ситуації спливає 04.09.2028. 
Кредитний договір № 28420173 було укладено сторонами 21.11.2021. Під час його укладення сторони досягли чіткої письмової домовленості щодо тривалості строку позовної давності за вимогами, що виникають із цього Договору. Змістом Договору прямо передбачено, що, усвідомлюючи встановлення законодавством загальної позовної давності тривалістю три роки, сторони, керуючись положеннями ст. 259 Цивільний кодекс України, погодили збільшення цього Документ сформований в системі «Електронний суд» 20.04.2026 4 строку до 10 (десяти) років, що оформлено у письмовій формі безпосередньо в тексті Договору. 
Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за письмовою домовленістю сторін. Така домовленість є обов`язковою для сторін та підлягає застосуванню судом при вирішенні спору. Отже, до правовідносин, що виникли з Кредитного договору № 28420173, підлягає застосуванню саме погоджений сторонами спеціальний строк позовної давності тривалістю 10 років, а не загальна трирічна позовна давність. З урахуванням дати укладення Договору — 21.11.2021, перебіг погодженого сторонами строку позовної давності спливає лише 21.11.2031, а тому на момент звернення Позивача до суду цей строк не сплинув. 
Таким чином, доводи Відповідача щодо застосування загальної позовної давності є необґрунтованими, такими, що суперечать умовам Договору та вимогам ст. 259 ЦК України, і не підлягають до задоволення. 
Щодо посилання відповідача у відповіді на відзив щодо спірного розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 28420173 від 21.11.2021, то в даному випадку суд звертає увагу на те, що у відповідності до умов Договору про надання фінансового кредиту № 28420173 від 21.11.2021 вбачається, що кредит надається у розмірі – 10 000,00 грн (п. 3.1.), мета кредитування – задоволення власних потреб, строк кредитування– з 21.11.2021 по 19.02.2022 року. ПРОЦЕНТНІ СТАВКИ, ЇХ НАДАННЯ І ДІЯ Договір передбачає два режими нарахування процентів: стандартний період. пільговий період та У період, який клієнт обирає самостійно перед укладенням договору (але не більше ніж 30 календарних днів), діє пільгова процентна ставка у розмірі 2% на день. Ця ставка є фіксованою і застосовується виключно в межах обраного пільгового строку (п.п. 3.2.1. у п. 3.2., та п.п. 5.11.1 у п. 5.11. кредитного договору) Після завершення пільгового періоду відсотки автоматично починають нараховуватись за стандартною процентною ставкою у розмірі 3% за кожен день користування кредитом. Саме ця ставка діє у всі дні, що виходять за межі пільгового періоду, а також у випадку, коли пільговий період не обрано ( п.п. 3.2.2 у п. 3.2. та п. 2.10. кредитного договору) Клієнт має можливість повторно отримати новий пільговий період. Для цього він повинен повністю сплатити проценти, нараховані за попередній пільговий період, протягом трьох днів після його закінчення. Після цього Клієнт знову може обрати термін нового пільгового періоду (до 30 днів), а Товариство оформлює додатковий договір, у якому фіксується новий строк кредитування (пункти 2.5, 4.4. кредитного договору). НАРАХУВАННЯ ПРОЦЕНТІВ Нарахування процентів здійснюється щодня на суму залишку кредиту, що визначено у п. 5.8 кредитного договору. Проценти починають нараховуватися з дня видачі кредиту, і цей день вважається повним (п. 5.5 кредитного договору ). У день повернення кредиту проценти не нараховуються, за винятком ситуації, коли кредит видано і повернено в один день (п. 5.6–5.7 кредитного договору). Якщо клієнт здійснює часткове погашення, проценти продовжують нараховуватись на залишок непогашеної суми — це зазначено у п. 5.9 кредитного договору. Датою сплати процентів вважається день їх фактичного зарахування на рахунок кредитора, що описано в п. 5.10 кредитного договору. ПОРЯДОК ПОГАШЕННЯ КРЕДИТУ ТА ПРОЦЕНТІВ Відповідно до п. 4.2. кредитного договору, Клієнт зобов`язується повністю повернути Кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за Кредитом до 19.02.2022 року (далі за текстом – «строк кредитування») шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок Товариства. Важливою умовою є порядок зарахування платежів, а тому відповідно до п. 4.7. кредитного договору, при надходженні від Клієнта на поточний рахунок Товариства коштів для погашення заборгованості за цим Договором, кошти спрямовуються на погашення заборгованості у наступній послідовності: - у першу чергу – на погашення заборгованості за процентами за Кредитом; - у другу – на погашення заборгованості за сумою Кредиту. Клієнт має право на дострокове погашення (повернення) Кредиту (п. 4.3. кредитного договору). ПРОСТРОЧЕННЯ ТА ШТРАФИ У разі прострочення основної суми кредиту або процентів клієнт зобов`язаний сплатити штрафні санкції, про що зазначено у п. 3.3 кредитного договору. Штраф становить 0% за кожен день прострочення, але його загальний розмір не може перевищувати: 50% від суми кредиту та відсотків, якщо сума кредиту перевищує мінімальну зарплату, подвійну суму кредиту, якщо кредит менший за мінімальну зарплату. Коли виникає прострочення, усі кошти, які надходять від Клієнта, зараховуються в іншому порядку, визначеному п. 9.4: у першу чергу – на погашення заборгованості за штрафними санкціями; у другу чергу – на погашення заборгованості за процентами за Кредитом; у третю чергу – на погашення заборгованості за сумою Кредиту. Згідно з п. 3.5 кредитного договору, Товариство також має право списувати кошти безспірно з картки клієнта в межах заборгованості. Водночас Відповідач не дотрималася умов Договору про надання фінансового кредиту № 28420173 від 21.11.2021, оскільки не повернула кредит у встановлений строк. 
Таким чином, заборгованість Клієнта за Договором про надання фінансового кредиту № 28420173 від 21.11.2021, нарахована за період користування кредитом (з урахуванням строку кредитування та часткового погашення) складає 34 000,00 грн, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту становить – 10 000,00 грн., заборгованість за відсотками становить 24 000,00 грн., заборгованість за штрафними санкціями та комісіями– 0,00 грн. Враховуючи вищевикладене, наведений Позивачем розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам погодженим між Відповідачем та ТОВ «ФК «ІРБІС». 
За Кредитним договором № 28420173 від 21.11.2021 відбулася видача коштів, а також здійснювалося часткове погашення заборгованості. Зазначений розрахунок містить детальний і повний опис сум фінансових зобов`язань, що підлягає подальшому погашенню. 
Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, у строк визначений договором, та які б спростовували суму заборгованості. За весь період перебування права вимоги за кредитним договором у ТОВ «ФК «ПОЗИКА», Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до Позичальника, а отже ТОВ «ФК «ПОЗИКА» лише просить суд стягнути із Відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована Первісним кредитором. Таким чином, нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось Первісним кредитором на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України та у порядку, визначеному умовами вищевказаного кредитного договору. 
Отже, Позивачем обґрунтовано розмір заборгованості за вказаним Кредитним договором, тому позовні вимоги Позивача є законними та безперечними. 
Враховуючи наведене вище, суд прийшов висновку, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконала, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в заявленому розмірі.
Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне.
Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. ч. 1, 2ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Фінансова Компанія «Позика» та адвокатом Бфлецьким Б.М. укладено договір про надання правової допомоги. Згідно з актом на підтвердження факту надання правової допомоги, адвокат прийняв послуги зі складання позовних заяв до суду про стягнення заборгованості по боржникам ТОВ «ФК «Позика», крім цього актом визначено розмір наданих послуг – 5500,00 грн., що зокрема підтверджено детальним описом наданих робіт, що міститься в матеріалах справи.
Судом відзначається, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У зв`язку із дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги адвокатом у справі щодо стягнення заборгованості із відповідача суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги, її обсягу та вартості.
Окрім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2662,40 грн.
Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 8162,40 грн. (2662,40 грн. /сплачений судовий збір/ + 5500 грн. /витрати на правничу допомогу/) понесених судових витрат.
Відповідно до ч. 4, 5 ст.268 ЦПК України: у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Таким, чином, оскільки розгляд справи відбувся без повідомлення (виклику) учасників справи, повне судове рішення складено 08.06.2026, а відтак, датою ухвалення рішення є 08.06.2026.
Керуючись ст. ст.4,11,12,13,77,81,141,142,263-265,268,352,354 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» суму заборгованості за кредитним договором №28420173 від 21.11.2021 у розмірі 34000,00 гривень (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок та 8162,40 гривень (вісім тисяч сто шістдесят дві гривні, 40 копійок) понесених судових витрат.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 30 квітня 2026 року.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», ЄДРПОУ 39493634, адреса місцезнаходження – вул. Симона Петлюри, 21/1 м. Бровари Київської області, 07406.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_1 .
Повне рішення суду складено 08.06.2026 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.6 ст.259, ч.5ст.268 ЦПК України.

Суддя Медведик Л.О.