ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/9464/24	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року (суддя Стрельнікова Н.В.) в адміністративній справі №280/9464/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
В С Т А Н О В И В: 
ОСОБА_1 звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просила:
-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №084650002987 від 06.09.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком;
-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №084650002987 від 17.09.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком; 
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до мого страхового стажу періоди роботи з 15.08.1980 по 26.01.1982, з 13.07.1982 по 10.02.1988, з 10.02.1988 по 07.08.1995 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 04.10.1977 та призначити і виплачувати мені пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 31 серпня 2024 року. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірними рішеннями відповідачів до загального страхового стажу не враховано періоди роботи: Позивач зазначає, що наявні в його трудовій книжці записи про спірні періоди були внесені до трудової книжки позивача у відповідності до вимог Інструкцій № 162, а тому не можуть викликати сумнівів у своїй достовірності га не потребують підтвердження іншими документами. Так зазначає, що станом на момент подання заяв про призначення пенсії за віком досягнула 63 річного віку та має право на призначення пенсії за віком за умови наявності страхового стажу від 21 до 31.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області №084650002987 від 06.09.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №084650002987 від 17.09.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 15.08.1980 по 26.01.1982, з 13.07.1982 по 10.02.1988, з 10.02.1988 по 07.08.1995 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 04.10.1977 та призначити і виплачувати пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 31.08.2024. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач фактично посилається на те, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи Позивача згідно записів трудової книжки від 04.10.1977 серії НОМЕР_1 : з 15.08.1980 по 26.01.1982, оскільки дата наказу про звільнення не відповідає даті звільнення; з 13.07.1982 по 10.02.1988, з 11.02.1988 по 07.08.1995, оскільки слабкий відтиск печатки, що засвідчує запис про звільнення, через що його неможливо ідентифікувати; - з липня 1982 по жовтень 1983, з листопада 1983 по лютий 1988 згідно архівної довідки від 08.08.2019 №08-16/91, оскільки особисті дані не відповідають паспортним даним заявниці. Таким чином, загальний страховий стаж Позивача становить 10 років 05 місяців 09 днів, що є недостатнім для призначення дострокової пенсії за віком (необхідний стаж – 20 років).
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити її без задоволення, зазначаючи що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач 31.08.2024 через вебпортал Пенсійного фонду України звернулася із заявою про призначення пенсії за віком.
Відповідно до Порядок № 22-1 Головним управління Пенсійного фонду України у Черкаській області розглянуто заяву позивача від 31.08.2024 та винесено рішення № 084650002987 від 06.09.2024 про відмову у призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
До страхового стажу не зараховано періоди роботи Позивача згідно записів трудової книжки від 04.10.1977 серії НОМЕР_1 :
- з 15.08.1980 по 26.01.1982, оскільки дата наказу про звільнення не відповідає даті звільнення;
- з 13.07.1982 по 10.02.1988, з 11.02.1988 по 07.08.1995, оскільки слабкий відтиск печатки, що засвідчує запис про звільнення, через що його неможливо ідентифікувати;
- з липня 1982 по жовтень 1983, з листопада 1983 по лютий 1988 згідно архівної довідки від 08.08.2019 №08-16/91, оскільки особисті дані не відповідають паспортним даним заявниці.
Загальний страховий стаж Позивача становить 10 років 05 місяців 09 днів. 
У подальшому, позивач повторно завернулась із заявою від 10.09.2024 та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області за результатом документів було прийнято рішення від 17.09.2024 №084650002987, яким відмовлено позивачу у призначені пенсії за віком на підставі статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи:
- період роботи з 15.08.1980 року по 26.01.1982 рік, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 04.10.1977 року, оскільки дата наказу про звільнення з роботи внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року, а саме: дата звільнення з роботи 26.01.1982 рік не відповідає даті наказу про звільнення 26.04.1982 рік; - період роботи з 13.07.1982 року по 10.02.1988 рік, з 10.02.1988 року по 07.08.1995 рік, згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 04.10.1977 року, оскільки неможливо ідентифікувати печатку підприємства при звільненні. Вказаний період потребує уточнення.
- період роботи з липня 1982 року по жовтень 1983 рік, з листопада 1983 року по лютий 1988 рік згідно архівної довідки №08-16/91 від 08.08.2019, оскільки по батькові заявниці не відповідає паспортним даним. У вищезазначеній довідці відсутня інформація, що іншої особи з ідентичним прізвищем, ім`ям, та по-батькові в особових рахунках не значиться.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 26 Закону № 1058 право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, в період д з 1 січня2024 року по 31 грудня 2024 року – не менше 31 року.
Частиною другою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Зі змісту наведених норм слідує, що положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальним по відношенню до Закону України "Про пенсійне забезпечення", мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а та інших.
Постановою Держкомтруда СРСР від 20.06.1974 №162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі Інструкція №162).
Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Згідно з абзацами 2, 3 пункту 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Абзацом 1 пункту 2.10 Інструкції №162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Згідно з пунктом 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58).
Зміст викладених норм свідчить про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.
Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.
Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.
Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
Так, трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому, працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Судом досліджено трудову книжку позивача НОМЕР_1 від 04 жовтня 1977 року, у якій наявні відповідні записи, а саме: 
- в період з 01.09.1975 по 22.07.1977 навчалася ЧПТУ м.Мелітополя;
- в період з 27.09.1977 по 19.06.1979 працювала на посаді штукатура-плиточника-облицювальника по 3 розряду у Тресті “Мелітопольсільбуд”;
- в період з 15.06.1979 по 18.03.1980 працювала на посаді крановщиці 2 розряду у КПП треста ““Мелітопольсільбул”;
- в період з 18.03.1980 року по 18.03.1980 року працювала на посаді крановщиці 22 розряду у Мелітопольскому комбінаті будівельних конструкцій;
- в період з 15.08.1980 року по 26.01.1982 року працювала на посаді розподільника робіт у фасонно-сталеливарному цеху Виробничого об`єднання “Ворошилівградский тепловозобудівельний завод імені Жовтневої революції” - в період з 13.07.1982 року по 10.02.1988 року працювала на посаді маляра 3 розряду у Пересувній механізовані колоні №132 Сільбудкомбінату;
- в період з 10.02.1988 року по 07.08.1995 року працювала на посаді маляра маляра 3 розряду у Мелітопольскому райагробуді.
- в період з 22.07.1996 року по 03.09.1996 року працювала на посаді маляра- штукатура на ПКФ “Пикалл”.
Із наведених записів можливо встановити періоди, протягом якого позивач перебував у трудових відносинах, місце роботи та посаду; відомості про переведення; підставу звільнення; документи (накази), на підставі яких здійснено записи у трудовій книжці.
Так на працівника не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та Іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення мене конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.
Крім того, позивачам, для підтвердження наявності страхового стажу в період роботи з 13.07.1982 по 10.02.1988, надавалась відповідачам архівна довідку №08-16/91 від 08.08.2019, зі змісту вказаної довідки вбачається, що у відомостях нарахування заробітної плати пересувної механізованої колони (ПМК) 132 Мелітопольского сільського будівельного комбінату (з травня 1986 року ПМК 132 будівельно монтажного тресту “Мелітопольагробуд”, з січня 1988 року Мелітопольске районне міжгосподарське будівельно-монтажне об`єднання “Райагробуд”) з липня 1982 року до жовтня1983 значиться “Угольникова Валентина Тих. 1960” маляр, з листопада 1983 року до лютого 1988 року значиться мовою оригіналу “Шандыгаева Валентина Тих. 1960”.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Таким чином, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Позивач, який у даному випадку був працівником, не може нести відповідальність за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства. Адже, невиконання підприємством правил ведення трудових книжок не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.
Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Аналогічні висновки наведені також в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі №754/14898/15-а; від 24 травня 2018 у справі №490/12392/16-а.
Відповідачами не спростовано те, що позивач у спірні періоди працював з 15.08.1980 по 26.01.1982, з 13.07.1982 по 10.02.1988, з 10.02.1988 по 07.08.1995, а тому за даних обставин відповідач фактично переклав відповідальність за належне оформлення документів підприємства на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження страхового стажу позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.
Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області №084650002987 від 06.09.2024 та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №084650002987 від 17.09.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком є протиправними та підлягають скасуванню, про що вірно зазначив суд першої інстанції.
З 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 “Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України”, суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.
У зв`язку із чинністю вказаної норми Порядку № 22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглянуто повторно заяву позивача та прийнято рішення від 17.09.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” який у розглянутому спорі є органом, що призначає пенсію.
В свою чергу, відповідно до пункту 4.10 зазначеного Порядку, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
Отже, в даному випадку і обов`язок виплати пенсії, залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у ГУ ПФУ в Запорізькій області.
Відповідно до ст. 45 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” пенсія призначається з дня звернення за пенсією. 
Так, відповідно до обставин даної справи, позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , та первинно із заявою про призначення пенсії за віком звернувся 31.08.2024, досягнувши віку 64 років, мав достатній страховий стаж (з урахуванням спірних періодів більше ніж 21 рік).
Отже з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 15.08.1980 по 26.01.1982, з 13.07.1982 по 10.02.1988, з 10.02.1988 по 07.08.1995 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 04.10.1977 та призначити і виплачувати пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 31.08.2024, що є дотриманням судом гарантій про те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та таке зобов`язання не є втручання у дискреційні повноваження відповідача, оскільки ним раніше було прийнято рішення з цього питання яке судом визнано протиправним. 
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, - 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Головуючий - суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Ю. В. Дурасова