МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2026 р. 	№ 400/2818/20 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом	Обслуговуючого кооператива «Житлово-будівельний кооператив «Юність», вул. Коротченка, 33, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55200, 	
до відповідача	Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005, 	
про	визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.11.2019 р. №00007303306, №00007293306, №00007313306, №00007270505, №00007280505, №0000853306, №0000843306, податкову вимогу про сплату боргу у розмірі 32733,85 грн,	
ВСТАНОВИВ:
Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Юність» (далі – позивач, ЖБК «Юність») звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі – відповідач, ГУ ДПС), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.11.2019 року № 00007270505, № 00007280505, від 22.11.2019 року № 00007293306, № 00007303306, № 00007313306, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.11.2019 року № Ю-18, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22.11.2019 року № 0000853306, рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 22.11.2019 року № 0000843306.
Ухвалою від 05.08.2020 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ЖБК «Юність» є неприбутковою організацією, отже суми коштів, отриманих від органів місцевого самоврядування на погашення різниці вартості комунальних послуг для пільгових категорій населення, оподаткуванню не підлягає. Також, зазначене звільняє позивача від використання реєстратора розрахункових операцій (далі – РРО). Неприбуткова організація не сплачує податок на прибуток, оскільки не ставить на мету отримання прибутку.
Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що ЖБК «Юність» використало доходи для цілей, інших, ніж передбачених установчими документами на загальну суму 39121,00 грн, що призводить до нарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток, розрахованого виходячи із суми операції нецільового використання активів в розмірі 7042,00 грн. Крім того, розрахунки із споживачами за надані комунальні послуги, оренду приміщень та оренду криши будинку на загальну суму 157011,43 грн здійснювались без застосування РРО (розрахункової книжки), без роздрукування та без видачі вказаним вище особам, які платили за спожиті послуги розрахункових документів встановленої форми на повну суму проведеної операції. Також, протягом 2011 – 2018 років ЖБК «Юність» в своїй діяльності користувався послугами фізичних осіб, яким за надані послуги нараховувалась (виплачувалась) грошова винагорода, при цьому податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та єдиний соціальний внесок на суми нарахованих винагород (виплати підтверджувались журналом по витратам - відомості про виплачені кошти), не нараховувались та до бюджету не сплачувались. Отже, рішення ГУ ДПС є законними та такими, що скасуванню не підлягають.
Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:
ЖБК «Юність» зареєстровано як юридична особа у Первомайській районній державній адміністрації 25.05.1971 року та перебуває на податковому обліку в органах ДПС України з 01.01.1996 року. Основний вид діяльності позивача – 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів. 
09.06.2004 року ЖБК «Юність» внесено в Реєстр неприбуткових установ (організацій) та присвоєно ознаку неприбутковості « 0015 – Житлово-будівельні кооперативи, об`єднання співвласників багатоквартирних будинків». Відповідно вимогам п. 133.4 ст. 133 ПК України позивачу 02.03.2017 року перереєстровано та внесено в Реєстр неприбуткових установ та організацій та присвоєно ознаку неприбутковості « 40 – Житлово-будівельні кооперативи відповідно до закону».
У період з 22.10.2019 року по 28.10.2019 року посадовими особами ГУ ДПС здійснено документальну позапланову виїзну перевірку ЖБК «Юність», за результатами якої складено Акт від 04.11.2019 року № 183/14-29-05-05/22436413 (далі – Акт перевірки).
Перевіркою встановлено порушення позивачем:
- пп. 133.4.2, 133.4.4 п. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України (далі – ПК України), в результаті чого занижено податок на прибуток в загальну суму 7042,00 грн., у тому числі за 2016 рік у сумі 5162,00 грн, за 2017 рік у сумі 914,00 грн., за 2018 рік у сумі 966,00 грн.;
- п. 1, п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» вій 06.07.1995 року № 265/95-ВР (далі – Закон № 265/95-ВР), а саме: розрахунки із споживачами ЖБК «Юність» за надані комунальні послуги, оренду приміщень та оренду криши будинку за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року на загальну суму 157011,43 грн. здійснювались без застосування реєстратора розрахункових операцій (розрахункової книжки), без роздрукування та без видачі особам, які платили за спожиті послуги, розрахункових документів встановленої форми на повну суму проведеної операції;
- п. 51.1 ст. 51, абз. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України, п. 3.2 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 13.01.2015 року № 4, а саме: не було подано Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за ІІІ, IV квартали 2016 року, І – IV квартали 2017 року, І – IV квартали 2018 року (не відображення виплачених доходів фізичним особам за ознакою доходу 102);
- пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164, пп. 168.1.1, пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у сумі 8594,10 грн.;
- пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 168.1.1, пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 та п. 16 прим. 1 Підрозділу 10 розділу XX ПК України щодо не оподаткування виплачених доходів, що призвело до нарахуванню військового збору у сумі 716,18 грн.;
- п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 1, 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» від 08.07.2010 року за № 2464-VI (далі – Закон 2464), а саме: заниження єдиного соціального внеску на суму 32733,85 грн.;
- п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України № 2464, а саме: не подання Звітів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2018 року.
21.11.2019 року ГУ ДПС сформовано податкові повідомлення-рішення:
- № 00007270505, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 7042,00 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1760,50 грн.;
- № 00007280505, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 1,00 грн. 
22.11.2019 року, на підставі висновків Акту перевірки, ГУ ДПС сформовані податкові повідомлення-рішення:
- № 00007293306, яким на позивача накладено штраф у сумі 510,00 грн.; 
- № 00007303306, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 8378,10 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6234,08 грн.;
- № 00007313306, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 698,18 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 519,51 грн.
Також, рішенням ГУ ДПС від 22.11.2019 року № 0000853306 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на позивача накладено штраф у сумі 16366,93 грн. 
Рішенням ГУ ДПС від 22.11.2019 року № 0000843306 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на позивача накладено штраф у сумі 8330,00 грн. 
Згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
22.11.2019 року ГУ ДПС, на підставі даних Акту перевірки, виставлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-18 на суму 32733,85 грн.
Не погоджуючись з рішеннями контролюючого органу, позивач оскаржив їх у судовому порядку.
Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного: 
Станом на день підписання Акту перевірки позивач є неприбутковою організацією.
Відповідно до пп. 14.1.121 п. 14.1 ст. 14 ПК України неприбуткові підприємства, установи та організації – неприбуткові підприємства, установи та організації, які не є платниками податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 133.4 статті 133 цього Кодексу.
Згідно п. 133.4 ст. 133 ПК України не є платниками податку неприбуткові підприємства, установи та організації у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.
У відповідності до пп. 133.4.2 п. 133.4 ст. 133 ПК України доходи (прибутки) неприбуткової організації використовуються виключно для фінансування видатків на утримання такої неприбуткової організації, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених її установчими документами.
Неприбуткові підприємства, установи та організації, визначені пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, подають звіт про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та річну фінансову звітність (п. 46.2 ст. 46 ПК України).
Згідно з пп. 133.4.2 п. 133.4 ст. 133 ПК України доходи (прибутки) неприбуткової організації використовуються виключно для фінансування видатків на утримання такої неприбуткової організації, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених її установчими документами.
Відповідно до пп. 133.4.3 п. 133.4 ст. 133 ПК України у разі недотримання неприбутковою організацією вимог, визначених цим пунктом і підпунктом 133.4.2 цього пункту, така неприбуткова організація зобов`язана подати у строк, визначений для місячного податкового (звітного) періоду, звіт про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за період з початку року (або з початку визнання організації неприбутковою в установленому порядку, якщо таке визнання відбулося пізніше) по останній день місяця, в якому вчинено таке порушення, та зазначити і сплатити суму самостійно нарахованого податкового зобов`язання з податку на прибуток. Податкове зобов`язання розраховується виходячи із суми операції (операцій) нецільового використання активів. Така неприбуткова організація виключається контролюючим органом з Реєстру неприбуткових установ та організацій та вважається платником податку на прибуток для цілей оподаткування з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вчинено таке порушення.
За період з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вчинено таке порушення, по 31 грудня податкового (звітного) року така неприбуткова організація зобов`язана щокварталу подавати до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток (з наростаючим підсумком), сплачувати податок у строк, визначений для квартального періоду та подавати фінансову звітність у порядку, встановленому для платників податку на прибуток.
З наступного податкового (звітного) року така неприбуткова організація подає податкову декларацію з податку на прибуток і фінансову звітність та сплачує податок на прибуток у порядку, встановленому цим розділом для платників податку на прибуток.
Згідно положень пп. 133.4.3 п. 133.4 ст. 133 ПК України, у разі недотримання неприбутковою організацією вимог, визначених цим пунктом, а для релігійної організації – вимог, визначених абзацом другим підпункту 133.4.1 і підпунктом 133.4.2 цього пункту, така неприбуткова організація зобов`язана подати у строк, визначений для місячного податкового (звітного) періоду, звіт про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за період з початку року (або з початку визнання організації неприбутковою в установленому порядку, якщо таке визнання відбулося пізніше) по останній день місяця, в якому вчинено таке порушення, та зазначити і сплатити суму самостійно нарахованого податкового зобов`язання з податку на прибуток. Податкове зобов`язання розраховується виходячи із суми операції (операцій) нецільового використання активів. Така неприбуткова організація виключається контролюючим органом з Реєстру неприбуткових установ та організацій та вважається платником податку на прибуток для цілей оподаткування з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вчинено таке порушення.
За період з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вчинено таке порушення, по 31 грудня податкового (звітного) року така неприбуткова організація зобов`язана щокварталу подавати до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток (з наростаючим підсумком), сплачувати податок у строк, визначений для квартального періоду та подавати фінансову звітність у порядку, встановленому для платників податку на прибуток.
З наступного податкового (звітного) року така неприбуткова організація подає податкову декларацію з податку на прибуток і фінансову звітність та сплачує податок на прибуток у порядку, встановленому цим розділом для платників податку на прибуток.
Згідно з наданими до перевірки первинними документами, фактично у період, що перевірявся, ЖБК «Юність» здійснювало комплексне обслуговування кооперативу за адресою: вул. Коротченка, 33, м. Первомайськ, Миколаївської області, 55200.
У відповідності до пп. 133.4.3. п. 133.4. ст.133 ПК України обов`язок з подання звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації з подальшим зазначенням і сплатою сум самостійно нарахованого податкового зобов`язання з податку на прибуток виникає у неприбуткової організації лише в зв`язку із недотриманням нею вимог визначених п. 133.4 ст. 133 ПК України та виключенням такої організації з Реєстру неприбуткових установ та організацій.
Крім того, у відповідності до пп. 133.4.4 п. 133.4 ст. 133 ПК, встановлення контролюючим органом відповідно до норм цього Кодексу факту використання неприбутковою організацією доходів (прибутків) для цілей інших, ніж передбачені установчими документами, є підставою для виключення такої організації з Реєстру неприбуткових установ та організацій і нарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, штрафних санкцій і пені відповідно до норм цього Кодексу. Податкові зобов`язання, штрафні санкції і пеня нараховуються, починаючи з першого числа місяця, в якому вчинено таке порушення.
Станом на момент винесення оскаржуваних рішень доказів виключення позивача з Реєстру неприбуткових установ та організацій не надано, а отже і підстави для нарахування податкових зобов`язань відсутні.
Щодо тверджень позивача про порушення ГУ ДПС строків давності для нарахування податкових зобов`язань, суд зазначає наступне:
При плануванні, організації та проведенні документальних перевірок контролюючі органи враховують строки давності, визначені п. 102.1 ПК України, які поширюються також на період, який може бути охоплений перевіркою.
При цьому при плануванні, організації, проведенні перевірок, нарахуванні за їх результатами грошових зобов`язань передбачено виключення щодо дотримання строків давності, визначених п. 102.1 ПК України, наявні обставини, передбачені п. 102.2 ПК України, у т. ч. якщо платником не подано податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання.
У разі проведення перевірок з питань дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, а також визначення за результатами суми грошових зобов`язань платника податків у випадках, коли ПК України не передбачено подання декларації, застосування строків давності повинно здійснюватись з урахуванням терміну позовної давності – 1095 днів (2555 дня – у разі проведення перевірки операції відповідно до ст. ст. 39 і 39-2 ПК України).
Крім цього, відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону № 2464 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.
Документальною перевіркою в частині правильності обчислення, повноти та своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування охоплюється період з 01.01.2011 року або період, що настає за періодом, охопленим попередньою перевіркою із зазначеного питання.
Отже суд відхиляє доводи позивача у цій частині.
Щодо єдиного внеску:
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України № 2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону № 2464, платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.
При цьому платники - роботодавці, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників. Обчислення і сплата єдиного внеску за платників - працівників - громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях, здійснюються платниками - роботодавцями, за рахунок сум, на які внесок нарахований.
Відповідно до п. 6 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.
Згідно з пп. 5 п. 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, , зі змінами та доповненнями, та з урахуванням вимог ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат (авансових платежів), на які нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.
Відповідно до п. 3 Розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень, що має місце і у даному випадку.
Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, – на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно - правовими договорами (п.1 ч.1 ст. 7 Закону № 2464).
Тобто ст. 4 Закону № 2464 визначено платників ЄСВ – у тому числі роботодавці, а ст.7 Закону № 2464 – база нарахування єдиного внеску.
Із аналізу даних правових норм слідує, що ЄСВ нараховується роботодавцем на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати.
Отже, у даному випадку податковим органом крім платника ЄСВ необхідно визначити базу нарахування ЄСВ, тобто суму винагороди, виплачену кожній фізичній особі - працівнику.
Як зазначено у Акті перевірки, ЖКП «Юність» протягом 2011 – 2018 роки виплачувало дохід громадянам (винагороди), виплати підтверджуються відомостями про виплачені кошти, при цьому не нараховувало та не утримувало єдиний соціальний внесок.
Перевіркою встановлено заниження єдиного внеску на суму 32733,85 грн, з яких:
- заниження нарахованого єдиного соціального внеску в сумі 31330,76 грн – з виплачених винагород, яка за період з січня 2011 року по грудень 2018 року склала 111260,00 грн;
- заниження утриманого єдиного внеску в сумі 1403,09 грн – з виплачених винагород, яка за період з січня 2011 року по грудень 2015 року склала 53965,00 грн. 
Отже, розрахунок ЄСВ позивачу податковим органом здійснено, виходячи із суми винагороди, сплаченої позивачем найманим особам.
Жодного документа на підтвердження нарахування ЄСВ на винагороду, виплачену фізичним особам (із зазначенням їх прізвищ, імен, сум виплаченої винагороди, періодів) суду надано не було, не містить такої інформації і Акт перевірки.
Відтак, суд приходить до висновку, що податковим органом порушено загальноправові принципи нарахування ЄСВ, а отже податкова вимога підлягає сккасуванню.
Щодо порушення позивачем п. 1, 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, суд зазначає наступне:
Законом № 265/95-ВР визначено правові засади застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія цього Закону поширюється на всіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Визначення розрахункової операції наведено у ст. 2 Закону № 265/95-ВР.
Так, розрахункова операція – це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки – оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати у безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.
Закон № 265/95-ВР вимагає проводити зазначені в ньому розрахункові операції за допомогою РРО.
Враховуючи зазначене, можна стверджувати, що сплата членських внесків не відповідає визначенню розрахункової операції. Тому РРО при отриманні членських внесків не застосовується.
Приймання членських внесків можна здійснювати через касу з оформленням відповідних ПКО. Також чинним законодавством не заборонено оплачувати членські внески через касу банку або з розрахункового рахунку члена громадської організації на розрахунковий рахунок цієї громадської організації.
Ухвалюючи це судове рішення, суд також керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Так, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 – 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Юність» (вул. Коротченка, 33, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55200, код ЄДРПОУ 22436413) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005, код ЄДРПОУ 44104027) – задовольнити.
2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.11.2019 року № 00007270505, № 00007280505, від 22.11.2019 року № 00007293306, № 00007303306, № 00007313306, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.11.2019 року № Ю-18, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22.11.2019 року № 0000853306, рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 22.11.2019 року № 00008433064.
3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005, код ЄДРПОУ 44104027) на користь Обслуговуючого кооператива «Житлово-будівельний кооператив «Юність» (вул. Коротченка, 33, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55200, код ЄДРПОУ 22436413) судові витрати у сумі 840,60 грн (вісімсот сорок гривень 60 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 11.06.2026 року.

Суддя О.В. Малих