П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/26429/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко Ольга Володимирівна 
Суддя-доповідач - Граб Л.С. 

03 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Граб Л.С. 
суддів: Сторчака В. Ю.  Матохнюка Д.Б. , 
за участю: секретаря судового засідання: Магрети А.В., 
представника позивача: Приведьона В.М.
представника третьої особи Семенець К.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції апеляційну скаргу Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вацківський 9" до головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Первушиної Юлії Олександрівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача- ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вацківський 9" звернулося до суду з позовом до головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Первушиної Юлії Олександрівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача- ОСОБА_1 , в якому просило:
-визнати протиправною та скасувати постанову від 13.11.2025 прийняту у ВП №79476487 головним державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Первушою Юлією Олександрівною про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10.03.2026 позов задоволено:
-визнано протиправною постанову від 13.11.2025 прийняту у ВП №79476487 головним державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Первушою Юлією Олександрівною про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн.;
-скасовано постанову від 13.11.2025 прийняту у ВП №79476487 головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Первушої Юлії Олександрівни про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
В судовому засіданні представник третьої особи підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити.
Представник позивача заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Відповідач, будучи належними чином повідомлений про час і місце розгляду справи, уповноваженого представника в судове засідання не направив.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 24.10.2025 по цивільній справі № 296/11305/24 поновлено ОСОБА_1 на посаді голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вацківський 9» з 06.11.2024.
На виконання рішення Корольовського районого суду м.Житомира видано виконавчий лист від 28.10.2025 за № 296/11305/24 про негайне виконання рішення в частині: поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вацківський 9" з 06.11.2024, який стягувачем пред`явлено до виконання та державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 79476487, про що винесено постанову від 31.10.2025.
03.11.2025 ОСББ "Вацківський 9" боржник через канцелярію Корольовського ВДВС у м.Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подав заяву № 71 від 03.11.2025, якою повідомив державного виконавця про добровільне виконання рішення суду шляхом видання наказу № 2 від 24.10.2025 про поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління ОСББ "Вацківський 9" на підставі трудового договору з 06.11.2025.
Проте, 13.11.2025 в межах виконавчого провадження ВП № 79476487 державний виконавець виніс постанову, якою за невиконання рішення суду без поважних причин наклав на боржника штраф на користь держави у розмірі 5 100,00 грн.
Позивач, вважаючи вказану постанову про стягнення виконавчого збору протиправною, звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За правилами частин першої – третьої статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За змістом частин першоі та другої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 1 Закону України від 20.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі – Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
У частині першій статті 13 Закону №1404-VIII закріплено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За правилами частин першої та четвертої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Частинами першою-третьою статті 63 Закону №1404-VIII визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
У статті 65 Закону №1404-VIII зазначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.
Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
За приписами частин першої та другої статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб-200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, що створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин - об`єктивних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року у справі №686/22631/17 та від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19, від 20 березня 2024 року у справі №560/18384/23.
З матеріалів справи з`ясовано, що позивач на підтвердження виконання рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 24.10.2025 у справі № 296/11305/24, 03.11.2025 подав до Корольовського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України заяву № 71 від 03.11.2025, якою повідомив про добровільне виконання рішення суду шляхом видання наказу про поновлення на посаді голови правління ОСОБА_1 на підставі трудового договору.
Також вказав, що були внесені необхідні зміни до кадрових документів ОСББ "Вацківський 9". Зокрема, протоколом засідання правління ОСББ "Вацківський 9" № 7 від 24.10.2025 затверджено протокол про поновлення на посаді ОСОБА_1 , посадову інструкцію голови правління та правила внутрішнього трудового розпорядку. Втім ОСОБА_1 відмовилася від підпису документів, про що складено акт № 3 від 28.10.2025
Також позивачем розпочато облік робочого часу ОСОБА_1 у табелі за жовтень 2025 року та з 24.10.2025 призупинено дію договору з ОСОБА_2 (головою правління).
На підтвердження виконання рішення суду до поданої державному виконавцю заяви долучено копії наступних документів, які також наявні в матеріалах справи:
-наказ ОСББ "Вацківський 9" № 2 від 24.10.2025 про поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинк)’ "Вацківський 9" з 06.11.2024;
-акт № 3 про відмову від підпису наказу ОСОБА_1 від 28.10.2025;
- акт про відмову ОСОБА_1 від отримання ключів від офісу ОСББ "Вацківський 9" від 28.10.2025;
-акт про невиконання посадової інструкції ОСОБА_1 від 30.10.2025;
-табель обліку використання робочого часу ОСББ "Вацківський 9" за жовтень 2025 року;
-правил внутрішнього трудового розпорядку ОСББ "Вацківський 9" від 24.10.2025;
-посадову інструкцію голови правління ОСББ "Вацківський 9" від 24.10.2025;
-протокол № 7 засідання правління ОСББ "Вацківський 9" від 24.10.2025;
-акти про відсутність на робочому місці без поважних причин ОСОБА_1 більше 3-х годин від 24.10.2025, 27.10.2025, 28.10.2025, 29.10.2025, від 30.10.2025, від 31.10.2025;
-лист-повідомлення про поновлення на роботі ОСОБА_1 (вих.№69 від 30.10.2025);
-поштову накладну №1000100149935 від 30.10.2025 про направлення рекомендованого листа ОСОБА_1 ;
-опис вкладення до поштового відправлення від 30.10.2025;
-лист-запит ОСОБА_1 про надання пояснень про відсутність на робочому місці (вих.№70 від 31.10.2025);
-поштову накладну № 1000100150046 від 31.10.2025 про направлення рекомендованого листа ОСОБА_1 ;
-опис вкладення до поштового відправлення від 31.10.2025;
-диск ПУП-К з відеозаписами відмови ОСОБА_1 підписувати документи 28.10.2025 в офісі ОСББ "Вацківський 9", який за тведженнями позивача Корольовський ВДВС у м.Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відмовилися його приймати.
Проте, державний виконавець дійшов висновку, що судове рішення не виконане ОСББ "Вацківський 9", оскільки виконавчим листом не передбачено трудового договору, а зазначено "поновити ОСОБА_1 на посаді голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вацківський 9" з 06.11.2024".
Колегія суддів вважає помилковими такі висновки відповідача, з огляду на наступне.
Відповідно до абз. 8 ст. 235 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України) рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню.
Отже, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника у разі його незаконного звільнення.
Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів особи, що звернулася за захистом цього права.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 11 грудня 2024 року усправі №640/17410/21 та від 21 листопада 2024 року у справі № 640/22270/21.
Також, згідно висновків Верховного Суду викладених у постанові від 18 квітня 2024 року у справі №640/4614/20, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач виконав покладений на нього законом обов`язок щодо негайного добровільного виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі.
Слід зазначити, що як встановлено судом першої інстанції, з 24.10.2025 ОСОБА_1 повинна була приступити до виконання своїх функціональних обов`язків, визначених у посадовій інструкції голови правління ОСББ "Вацківський 9", їй надано ключі від офісу, однак отримати такі остання відмовилася, про що складено відповідний акт від 29.10.2025. Крім того, вона була відсутня на робочому місці без поважних причин більше 3-х годин, про що свідчать акти про відсутність на робочому місці без поважних причин ОСОБА_1 більше 3-х годин від 24.10.2025, 27.10.2025, 28.10.2025, 29.10.2025, від 30.10.2025, від 31.10.2025. 
При цьому, як зазначив представник позивача, Наталія Поліщук повідомила члена правління ОСББ "Вацьківський 9", що на посаді голови правління ОСББ "Вацьківський 9" працювати не буде та дотримуватися графіку роботи, а лише може керувати виходячи зі своїх поглядів на займану посаду. 
Таким чином, ОСОБА_1 з 24.10.2025 могла приступити до виконання своїх попередніх обов`язків голови правління ОСББ "Вацьківський 9", втім таким правом не скористалася. Вказане не є підставою вважати, що рішення суду у справі № 296/11305/24, не виконане позивачем.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою і такою, що не узгоджується з положеннями чинного законодавства.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 380 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сторчак В. Ю.    Матохнюк Д.Б.