ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 р. 	Справа № 440/6336/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: П`янової Я.В. , Русанової В.Б. ,
розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 10.07.25 по справі № 440/6336/25
за позовом  ОСОБА_1 
до  Виконавчого комітету Полтавської міської ради , Полтавської міської ради  третя особа  Комунальне підприємство "Спецкомбінат похоронно - ритуального обслуговування"   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавської міської ради, третя особа Комунальне підприємство "Спецкомбінат похоронно-ритуального обслуговування", в якому просила суд: визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 31.03.2025 № 99 "Про розширення сектору для почесних поховань загиблих військовослужбовців, учасників бойових дій, Захисників та Захисниць України на території Затуринського кладовища м. Полтава"; визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Полтавської міської ради та Полтавської міської ради в частині не організації здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування в галузі поховання померлих на Затуринському кладовищі в м. Полтава та не забезпечення виконання вимог Закону України "Про поховання і похоронну справу" та ДСанПін 2.2.2.028.-99 "Гігієнічні вимоги щодо облаштування і утримання кладовищ в населених пунктах України" стосовно утримання Затуринського кладовища м. Полтава в належному стані та не допущення поховань у 300 м. нормативній санітарно - захисній зоні.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ОСОБА_1 оскаржено його до суду апеляційної інстанції.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2025 по справі № 440/6336/25 - скасовано. 
Ухвалено постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, Виконавчого комітету Полтавської міської ради третя особа Комунальне підприємство "Спецкомбінат похоронно - ритуального обслуговування" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 31.03.2025 № 99 "Про розширення сектору для почесних поховань загиблих військовослужбовців, учасників бойових дій, Захисників та Захисниць України на території Затуринського кладовища м. Полтава".
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у загальній сумі 7993 гривень 00 коп.
До Другого апеляційного адміністративного суду 11.06.2026 від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №440/6336/25 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ВК Полтавської міської ради на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанцї в загальному розмірі 32000,00 грн, пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Також, до Другого апеляційного адміністративного суду 15.06.2026 від Виконавчого комітету Полтавської міської ради надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в обгрунтування якого зазначено, що оскільки судом апеляційної інстанції задоволено лише частина від заявлених позовних вимог, відтак є необхідним застосування принципу співмірності при покладанні на сторін судових витрат. 
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
Враховуючи те, що при розгляді апеляційної скарги судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про необхідність ухвалення додаткової постанови.
Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 05.07.2012 №5076-VI "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. 
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
На підтвердження наявності підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу Адвокатським Бюро "Олени Панченко" в сумі 20000 грн в суді першої інстанції, позивачем надано до суду копію договору №01-23/04/25 від 23.04.2025, відповідно до п. 1.1 якого передбачено, що клієнт надає, а АБ приймає на себе обов`язки щодо попереднього опрацювання матеріалів наданих клієнтом, підготовка та подання до суду позовної заяви до Виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення № 99 від 31.03.2025 "Про розширення сектору почесних поховань загиблих військовослужбовців, учасників бойових дій, Захисників та Захисниць України на території Затуринського кладовища м.Полтави", підготовка до ведення в суді першої інстанції, представництва інтересів Клієнта в суді першої інстанції. Розмір гонорару, який клієнт сплачує АБ за надану в межах цього Договору правничу допомогу становить 20000 грн. та 2000 грн. за кожен судодень починаючи з третього підготовчого (судового) засідання (п.2.1). Також надано акт виконаних робіт № 1 до Договору про надання правничої допомоги №01-23/04/25 від 23.04.2025 та квитанцію № 43 від 23.04.2025 про сплату 20000 грн. 
На підтвердження наявності підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу Адвокатським Бюро "Олени Панченко" в сумі 12000 грн в суді апеляційної інстанції, позивачем надано до суду копію договору №01-16/07/25 від 16.07.2025, відповідно до п. 1.1 якого передбачено, що клієнт надає, а АБ приймає на себе обов`язки щодо попередньго опрацювання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2025 по справі №440/6336/25; підготовка та ведення справи в суді апеляційної інстанції. Розмір гонорару, який клієнт сплачує АБ за надану в межах цього Договору правничу допомогу становить 12000 грн. за кожен судодень починаючи з третього підготовчого (судового) засідання (п.2.1). Також надано акт виконаних робіт № 1 від 11.06.2026 до Договору про надання правничої допомоги №01-16/07/25 від 16.07.2025 та квитанцію № 49 від 16.07.2025 про сплату 12000 грн. 
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Верховним Судом сформовано усталену практику з питань стягнення витрат на правничу допомогу. Так, Верховний Суд у постановах від 14 листопада 2019 року у справі №826/15063/18 та від 22 жовтня 2021 року у справі №160/7922/20 виходив з того, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Отже, відповідно до положень статті 134 КАС України встановлено, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Оскільки у КАС України, в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, імплементовано нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічний підхід щодо застосування положення частини сьомої статті 139 КАС України у разі відсутності документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за умови погодження сторонами при укладанні договору про надання правничої допомоги оплати таких витрат у майбутньому, застосовано Верховним Судом у постановах від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20 та від 05 березня 2021 року у справі №200/10801/19-а.
Варто зазначити, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі спонукає суб`єкта владних повноважень утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 23.01.2025 по справі №240/32993/23, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що сума в розмірі 10000,00 грн. в якості судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою під час розгляду справи в Полтавському окружному адміністративному суді, Другому апеляційному адміністративному суді, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, є співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Таким чином, заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази розміру витрат, пов`язаних з оплатою професійної правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для справи, враховуючи принцип співмірності колегія суддів дійшла висновку, що заява позивача про розподіл судових витрат на правничу допомогу, понесених в суді першої та апеляційної інстанції, підлягає частковому задоволенню та стягненню на користь позивача підлягають витрати у сумі 10000 грн.
Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалити додаткову постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Полтавської міської ради (ЄДРПОУ 05384689) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої та апеляційної інстанції, у загальному розмірі розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 коп.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Бегунц А.О.	
Судді	   	П`янова Я.В.   Русанова В.Б.