Справа №676/9593/25
Номер провадження 2-а/676/23/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2026 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд
Хмельницької області
в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,
секретаря судового засідання Саламаха А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янець-Подільський справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, - 
встановив:
представник ОСОБА_1 адвокат Андрійчук І.В. 22.12.2025 р. через систему «Електронний суд» звернулась з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови. Ухвалою суду від 05.01.2026 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. 07.01.2026 року представник позивача подала до суду заяву про усунення недоліків та квитанцію про сплату судового збору. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 16.12.2025 року ОСОБА_1 було виявлено, що його банківські рахунки заблоковано на підставі постанови державного виконавця про арешт коштів на підставі відкритого виконавчого провадження № 79777828 за постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 №R142600 від 25.10.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП. Вважають вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, враховуючи наступне. Постанову ОСОБА_1 у день її винесення отримано не було, що також підтверджується відсутністю підписів особи, яка притягнута до відповідальності у постанові. Разом з тим, копія постанови ОСОБА_1 була отримана 16.12.2025 року коли останній дізнався про накладення арешту на його рахунки. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №0923680 від 22.06.2017 року ОСОБА_1 є особою з інвалідністю третьої групи довічно. Також, у ОСОБА_1 відповідно до норм чинного законодавства та на підставі п.2 ч.3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» наявна відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації. Відповідно до абзацу 3 пункту 63 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року військовозобов`язані, у яких строк дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не завершився, на медичний огляд не направляються, крім випадків, коли військовозобов`язані приймаються на військову службу за контрактом, або були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), або самостійно виявили бажання пройти медичний огляд. Тому, враховуючи викладене, вважаємо, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП. Варто зазначити, що ОСОБА_1 з власної ініціативи у березні 2025 року проходив ВЛК, за результатами якого, відповідно до Протоколу ВЛК №46 від 05.03.2025 року ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби на підставі статей 61а та 76б графи ІІ Розкладу хвороб. ОСОБА_1 не подавав жодних заяв про визнання правопорушення, оскільки не вчиняв будь-яких адміністративних правопорушень, а відповідно до норм чинного законодавства, перебував на військовому обліку, вчасно оновив свої військово-облікові дані, мав оформлену відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки є особою з інвалідністю 3 групи довічно, незважаючи на відсутність обов`язку проходження ВЛК, все-таки пройшов ВЛК та був визнаний непридатним до військової служби, однак, постанова ВЛК про непридатність ще не повернулася до штатної ВЛК з затвердження. Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення взагалі не був складений та постанова про притягнення ОСОБА_1 була винесена без нього та його повідомлення, що унеможливило останньому скористатися правовою допомогою, надати належні докази, бути ознайомленим про його права та обов`язки під час розгляду адміністративної справи. Враховуючи викладене, вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 під час винесення оскаржуваної постанови не було враховано усіх обставин справи, не додано до матеріалів справи належних та допустимих доказів, які б свідчили про обов`язок ОСОБА_1 , особи з інвалідністю 3 групи довічно, проходити ВЛК, а тому, вказана постанова підлягає скасуванню. Вважаємо, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 210 КУпАП, а працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 протиправно та з порушенням норм матеріального та процесуального права прийнято оскаржувану Постанову. Представник позивача просить суд скасувати постанову №R142600 від 25.10.2025 р. до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення. В суді представник позивач та його представник позов підтримали, просять його задовольнити. Суду позивач пояснив, що заяви про визнання вини у вчинені правопорушення не подавав, йому не відомо хто таку заяву і як подавав, дійсно він в застосонку «Резерв+» відслідковував повідомлення, перезавантажував його, про результати пройденого ВЛК дізнався тільки в грудні 2025 р., його не мав проходити взагалі, в ТЦК поновлював та уточнював дані неодноразово, про штраф дізнався коли взнав що в нього заблокований банківський рахунок, з нього ДВС стягнуло штраф в подвійному розмірі. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без їх участі на підставі наявних в справі доказів. На виконання ухвали суду від 06.03.2026 року подали 12.03.2026 року додаткові докази. 
Ухвалою суду від 14.01.2026 року відкрито провадження по справі. 
Ухвалою суду від 30.01.2026 року клопотання представника позивача про проведення судового засіданні в режимі відео конференції задоволено. 
Ухвалою суду від 06.03.2026 року відповідача зобов`язано надати суду копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення. 
Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Позивач являється особою з інвалідністю третьої групи, загальне захворювання, довічно, пенсіонером, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ №0923680 від 22.06.2017 року (а.с.9-10) виданого Кам`янець-Подільською міжрайонною МСЕК та пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 26.12.2019 року (а.с.13).
З копії витягу з мобільного додатку «Резерв +» наданого суду представником позивача(а.с.8) встановлено, що позивач має відстрочку до 04.11.2026 року на підставі п.2 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відстрочка до завершення мобілізації, дата уточнення даних 02.09.2025 р.
25.10.2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_2 було винесено постанову №R142600 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП якою було притягнено ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 000,00 грн. Згідно змісту постанови: «за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено що ОСОБА_1 не пройшов (відмовився від проходження) ВЛК (п.2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав/сл. та поліцейських на соціальний захист», чим допустив порушення правил військового обліку. 
Копію зазначеної постанови відповідач отримав тільки 16.12.2025 р. у відділі ДВС, а тому суд вважає що позивачем пропущено строк на оскарження постанови з поважних причин і він підлягає до поновлення.
Відповідно до ч.1 ст.210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку у вигляді штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Ч.3 зазначеної статті передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період у вигляді штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно зі ст.210-1 КУпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 3 ст.210-1 КУпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ.
Згідно положень ч.3 ст.1 Закону № 2232-ХІІ військовий обов`язок серед іншого включає: взяття громадян на військовий облік, виконання військового обов`язку в запасі, дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч.9 ст.1 Закону № 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники, призовники, військовослужбовці, військовозобов`язані, резервісти.
Військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до ч.10 ст.1 Закону №2232-XII громадяни України, які перебувають у запасі Збройних Сил України, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ також визначає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, одними з яких є явка за викликом та завчасна приписка до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.
Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку про наявність у військовозобов`язаного обов`язку проходження медичного огляду, у тому числі, з метою призову на військову службу.
Проте, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 року № 3621-IX (пунктом 2) визначено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Отже, не проходження громадянами України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з 15.02.2025 до 05.06.2025 повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби, є порушенням законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що підлягає кваліфікації за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а не за ч.3 ст. 210 КУпАП.
В той же час Закон № 3621-IX звільняє від повторного проходження ВЛК (до 05.06.2025 року) військовозобов`язаних, які визнані інвалідами в установленому законом порядку.
З матеріалів справи вбачається, що позивач визнаний інвалідом третьої групи (загальне захворювання) довічно, що підтверджується довідкою серії АВ № 0923680 від 22.06.2017 року Кам`янець-Подільської МСЕК до акту огляду МСЕК.
Як встановлено судом позивач 05.03.2025 р. проходив ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 однак 06.08.2025 р. його справа не була затверджена регіональною військово-лікарською комісією через те, що бланк свідоцтва про хворобу не відповідав встановленому зразку та 14.08.2025 р. направлена до ІНФОРМАЦІЯ_5 для повторно проходження військово-лікарської комісії та усунення недоліків. Вказані обставини підтверджуються наданими суду представником позивача копією відповіді на запит адвоката тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.35) та копією свідоцтва про хворобу № 2025-0305-0905(а.с.36-37).
З пояснень позивача в суді в ІНФОРМАЦІЯ_5 для повторно проходження військово-лікарської комісії його не викликали.
Згідно наданої суду відповідачем копії адміністративної справи(а.с.60-63) видно, що протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача не складався, натомість надано копію електронної заяви від імені позивача про визнання ним вини у вчиненні ним правопорушення передбаченого ст.210-1 КУпАП та надання ним згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності яка подана 24.10.2025 р. о 20:52:38. 
В судовому засіданні позивач заперечив щодо подання ним такої заяви. 
25.10.2025 р. оскаржуваною постановою позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП.
10.12.2025 р. оскаржувану постанову направлено до примусового виконання до Кам`янець-Подільського міського відділу ДВС.
Постановою від 03.02.2026 р. виконавче провадження закінчено в зв`язку із фактичним виконанням – стягнення 34000,00 грн. штрафу(а.с.63).
Враховуючи надані суду сторонами докази, суд вважає оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню оскільки: відповідальність за не проходження ВЛК обов`язок проходження якої було встановлено п.2 Прикінцевих та перехідних положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 року № 3621-IX, передбачена ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а не ч.3 ст.210 КУпАП до якої фактично було притягнуто позивача, на позивача як інваліда 3-ї групи зазначений обов`язок проходження ВЛК не поширювався оскільки п.2 Прикінцевих та перехідних положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 року № 3621-IX вставлено було обов`язок для проходження ВЛК громадянами України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних установленому порядку особами з інвалідністю), а тому він не є суб`єктом правопорушення, відсутня також і об`єктивна сторона правопорушення, оскільки непроходження позивачем повторно ВЛК не свідчить про його протиправну поведінку.
З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає до скасування в зв`язку із неправильною кваліфікацією та відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає до закриття.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 72, 73, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, ст.ст. 210, 210-1, 235, 245, 247, 251, 256, 268, 279 КУпАП,
УХВАЛИВ:
позов задовольнити.
Постанову № R142600 від 25.10.2025 року винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 гривень скасувати, а провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Рішення може бути оскаржено учасниками судового розгляду в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення.
Повне судове рішення виготовлено 24 червня 2026 р. 

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду Вдовичинський А.В.