справа № 757/72691/17-ц
провадження № 22-ц/824/1321/2026
головуючий у суді І інстанції Григоренко І.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
за участю секретаря судового засідання - Івкової Д.Л.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2024 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - позивач, ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 (далі - третя особа, ОСОБА_1 ), в якому просило: звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 25 березня 2008 року, що посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С., зареєстрований в реєстрі за № 779, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (далі - ВАТ «АБ «УКРГАЗБАНК») та ОСОБА_2 , а саме, на чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , жилою площею 157,10 кв. м, загальною площею 243,90 кв. м, та належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 12 листопада 2001 року серії НОМЕР_1 на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 8 листопада 2001 року № 1256-С/КІ, зареєстрованого Київським міським БТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 14 листопада 2001 року в реєстрову книгу за реєстровим № 41996 для задоволення вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» за Кредитним договором № 24/08/840 від 25 березня 2008 року у розмірі 1046 599,25 доларів США та 7 656 953,88 грн, що складається зі строкової заборгованості по кредиту у розмірі 536 096 доларів США, простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 170 239,06 доларів США, поточної заборгованості по процентам у розмірі 10 026,75 доларів США, простроченої заборгованості по процентам у розмірі у розмірі 330 237,44 доларів США 44 центи, пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 2 775 947,06 грн, пені за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 4 881 006,82 грн, штрафу, відповідно до п. 4.2 Договору іпотеки, у розмірі 459 600 грн; встановити спосіб реалізації предмета іпотеки за Іпотечним договором від 25 березня 2008 року, що посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С., зареєстрований в реєстрі за № 779, укладеним між ВАТ «АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_2 , а саме, чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , жилою площею 157,10 кв. м, загальною площею 243,90 кв. м, шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за ціною, визначеною незалежним експертом на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 459 600 грн штрафу, відповідно до п. 4.2 Договору іпотеки від 25.03.2008 року, що посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С., зареєстрований в реєстрі за № 779, укладеним між ВАТ «АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_2 , та стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 537 649,23 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 25 березня 2008 року між ВАТ «АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 24/08/840 (далі - кредитний договір № 24/08/840 від 25 березня 2008 року), відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 1 000 000 доларів США на строк з 25 березня 2008 року до 25 березня 2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15%. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 24/08/840 від 25 березня 2008 року між ВАТ «АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договором від 25 березня 2008 року, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С., зареєстрований в реєстрі за № 779 (далі - іпотечний договір). Згідно п. 2.1.1 іпотечного договору, предметом іпотеки є: чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 , жилою площею 157,10 кв. м, загальною площею 243,90 кв. м, та належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 12 листопада 2001 року серії НОМЕР_1 на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 8 листопада 2001 року № 1256-С/КІ, зареєстрованого Київським міським БТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 14 листопада 2001 року в реєстрову книгу за реєстровим № 41996. У зв`язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №24/08/840 від 25 березня 2008 року. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 2 червня 2016 року у справі № 757/31758/15-ц позов ПАТ «АБ «УКРГАЗБАНК» задоволено; стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 24/08/840 від 25 березня 2008 року у розмірі 769807,12 доларів США та 421 027,03 грн, а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку штраф у розмірі 459 600 грн. Проте, заборгованість за кредитним договором не погашена, а рішення суду про стягнення заборгованості не виконано. Так, станом на 4 жовтня 2017 року заборгованість позичальника перед позивачем за кредитним договором № 24/08/840 від 25 березня 2008 року становить 1 046 599,25 доларів США та 7 656 953,88 грн, що складається зі строкової заборгованості по кредиту у розмірі 536 096,00 доларів США, простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 170 239,06 доларів США, поточної заборгованості по процентам у розмірі 10 026,75 доларів США, простроченої заборгованості по процентам у розмірі у розмірі 330 237,44 доларів США 44 центи, пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 2 775 947,06 грн, пені за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 4 881 006,82 грн. Крім того, банк просив стягнути з відповідача на користь позивача штраф у розмірі 459 600 грн відповідно до п. 4.2. іпотечного договору. 
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2024 року позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено частково.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 25.03.2008 року, що посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу КорольчукО.С., зареєстрований в реєстрі за № 779, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_2 , а саме, на чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , жилою площею 157,10 кв.м, загальною площею 243,90 кв. м, та належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 12.11.2001 року серії КВ № 62332 на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 08.11.2001 року № 1256-С/КІ, зареєстрованого Київським міським БТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 14.11.2001 року в реєстрову книгу за реєстровим № 41996 для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» за Кредитним договором № 24/08/840 від 25.03.2008 року у розмірі 1 046 599 (один мільйон сорок шість тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) доларів США 25 центів та 7 656 953 (сім мільйонів шістсот п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 88 копійок, що складається із строкової заборгованості по кредиту у розмірі 536 096 (п`ятсот тридцять шість тисяч дев`яносто шість) доларів США 00 центів, простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 170 239 (сто сімдесят тисяч двісті тридцять дев`ять) доларів США 06 центів, поточної заборгованості по процентам у розмірі 10 026 (десять тисяч двадцять шість) доларів США 75 центів, простроченої заборгованості по процентам у розмірі у розмірі 330 237 (триста тридцять тисяч двісті тридцять сім) доларів США 44 центи, пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 2 775 947 (два мільйони сімсот сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот сорок сім) гривень 06 копійок, пені за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 4 881 006 (чотири мільйони вісімсот вісімдесят одна тисяча шість) гривень 82 копійки, штрафу, відповідно до п. 4.2 Договору іпотеки, у розмірі 459 600 (чотириста п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок.
Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки за Іпотечним договором від 25.03.2008 року, що посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С., зареєстрований в реєстрі за № 779, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_2 , а саме, чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , жилою площею 157,10 кв.м, загальною площею 243,90 кв. м, шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за ціною, визначеною незалежним експертом на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність.
В іншій частині позову - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» 530 755 (п`ятсот тридцять тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 23 копійки у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.
Не погоджуючись із рішенням суду представник ПАТ «УКРГАЗБАНК» - ГладілінаО.В. звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 на користь ПАТ«УКРГАЗБАНК» штрафу за невиконання чи неналежне виконання п.п. 3.3.1.-3.3.13. Договору іпотеки, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити апеляційну скаргу банку та стягнути з ОСОБА_2 штраф у розмірі 459 600 грн відповідно до п. 4.2. Договору іпотеки від 25 березня 2008 року.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та вплинули на остаточний її результат, зокрема застосовано преюдиційний факт з рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2023 року у справі N° 757/31758/15-ц, по якій стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТАБ «Укргазбанк» штраф згідно п. 4.2. договору іпотеки (без оформлення заставної) від 25 березня 2008 року у розмірі 459 600 грн, однак період нарахування та заявлення до стягнення штрафу у цих двох справах різний (у справі N° 757/31758/15-ц штраф нарахований станом на 2015 даній, а у справі N9757/72691/17-ц штраф обраховувався станом на 2017рік).
Зазначає, що судом першої інстанції також не повно досліджено розрахунок заборгованості, довідку про нарахування штрафу та як наслідок помилково встановлено повторність стягнення штрафу.
Вказує, що суд при ухваленні даного рішення в частині відмови у задоволенні позовнихвимог щодо стягнення штрафу, не взяв до уваги положення Закону Україна «Про іпотеку», та умови самого Договору іпотеки.
Також не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2023 р. у справі № 757/31758/15-ц встановлено обов`язкову для всіх без винятку суб`єктів, в тому числі для Печерського районного суду м. Києва при розгляді справи № 757/72691/17-ц, суму заборгованості за кредитним договором №24/08/840 від 25.03.2008 р., забезпеченим Договором іпотеки від 25.03.2008р. № 779, яка залишається чинною до її перегляду Верховним Судом. Визначений указаною постановою сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед Банком становить наразі 687 881,22 доларів США та 77 834,87 грн., солідарного і 81 925,90 доларів США та 336 051,15 грн. особистого боргу.
Зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, Печерським районним судом м. Києва, всупереч ч, 4 ст. 82 ЦПК України та ст. 129'1 Конституції України не враховано визначені Постановою Київського апеляційного суду у справі № 757/31758/15-ц суми заборгованості в розмірі 769 807,12 доларів США та 413 886,02 грн., а натомість без належного обґрунтування визначено розмір зобов`язань, в рахунок яких належить звернути стягнення на предмет іпотеки, у сумі 1 046 599,25 доларів США та 7656953,88 грн., на 50% більше в доларах США та в 10 разів більше у гривні від визначеного у постанові КАС розміру боргу.
Визначаючи розмір зобов`язання, в рахунок якого допускається звернення стягнення на нерухоме майно, Печерський районний суд порушив принципи юридичної визначеності, створив юридичну колізію, внаслідок якої за одним і тим самим кредитним договором №24/08/840 визначено два різні розміри заборгованості, які істотно відрізняються між собою. Така юридична невизначеність ставить під загрозу права та інтереси як Скаржника, так і інших учасників судових спорів, оскільки може бути підставою покладення додаткових необґрунтованих грошових зобов`язань врозріз вже встановленим.
У судовому засіданні призначеному на 24 березня 2026 року представник ПАТ «УКРГАЗБАНК» Торхова А.А. просила апеляційну скаргу задовольнити.
Представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, та відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «УКРГАЗБАНК»
Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, та відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «УКРГАЗБАНК».
Розглянувши апеляційні скарги колегія апеляційного суду дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «УКРГАЗБАНК»та часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що між сторонами цього спору виникли кредитні правовідносини та правильно визначено норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
Суд першої інстанції правильно встановив, що25.03.2008 року між ВАТ «АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №24/08/840 (далі - кредитний договір № 24/08/840 від 25.03.2008 року), відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 1 000 000,00 доларів США на строк з 25.03.2008 року до 25.03.2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15%.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 24/08/840 від 25.03.2008 року між ВАТ «АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки від 25.03.2008 року.
Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором №24/08/840 від 25.03.2008 року між ВАТ «АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір від 25.03.2008 року, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С., зареєстрований в реєстрі за № 779.
Згідно п. 2.1.1 іпотечного договору, предметом іпотеки є: чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 , жилою площею 157,10 кв. м, загальною площею 243,90 кв. м, та належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 12.11.2001 року серії КВ № 62332 на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 08.11.2001 року№ 1256-С/КІ, зареєстрованого Київським міським БТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 14.11.2001 року в реєстрову книгу за реєстровим №41996.
Відповідно до п. 3.1.5 іпотечного договору, у випадку, якщо в момент настання терміну виконання будь-якого зобов`язання за кредитним договором (сплата процентів та/або повернення кредиту), зобов`язання позичальником в повному обсязі та/або в частині виконано не буде, Іпотекодержатель має право одержати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: за рахунок коштів, виручених від реалізації предмета іпотеки, одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами або залишити у своїй власності предмет іпотеки шляхом погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок власних коштів відповідно до цього договору.
Обставина укладення кредитного та іпотечного договорів не заперечується іншими учасниками спору.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23.09.2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 04.10.2022 року, у справі №760/1285/19 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Укргазбанк», треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про визнання недійсним кредитного договору № 24/08/840 від 25.03.2008 року відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 02.08.2023 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23.09.2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 04.10.2022 року в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсним п. 1.2 кредитного договору від 25.03.2008 року № 24/08/840 змінено, виклавши їх мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Відтак, підстав вважати договір, чи його окремі умови недійсними, не встановлено.
Стаття 575 ЦК України визначає, що іпотекою є застава нерухомого майна, яке залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України "Про іпотеку", тут і надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Стаття 38 Закону України "Про іпотеку" визначає, що дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. При нотаріальному посвідченні такого договору купівлі-продажу правовстановлюючий документ на предмет іпотеки не подається.
Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.
Розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю.
Іпотекодержатель, який реалізував предмет іпотеки, надсилає іпотекодавцю, боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, та іншим іпотекодержателям звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки.
Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов`язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону.
Сторони у договорі іпотеки погодили такий позасудовий спосіб захисту прав іпотекодержателя як продаж предмета іпотеки згідно зі статтею 38 Закону № 898-IV шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження. Велика Палата Верховного Суду вже виснувала, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України "Про іпотеку") - на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц(пункт 45), від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (пункт 35), від 14 червня 2023 року у справі №755/13805/16-ц).
Оскільки позивач обрав захист не шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у позасудовому порядку, а у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за рішенням суду, позивачем обрано належний спосіб захисту.
Матеріали справи не містять доказів виконання боржником чи іпотекодавцем кредитних зобов`язань. 
Незмінною є також судова практика з приводу того, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством (див.ВП ВС у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/13805/16-ц (провадження № 14-208цс21) та ВС у постанові від 28 серпня 2019 року у справі № 759/4036/18 (провадження № 61-5601св19).
Згідно із частиною першою статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Визначальним є зміст та умови іпотечного договору, в якому сторони дійшли домовленості про перелік вимог кредитора, виконання яких забезпечується встановленою іпотекою.
Умовами договору іпотеки (пункт 1.1), укладеного 25.03.2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 , забезпечено виконання зобов`язань за кредитним договором та всіх вимог іпотекодержателя, які випливають з кредитного договору №24/08/840 від 25.03.2008 року. 
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 626 ЦК України).
Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, що заявлені у цьому спорі вимоги кредитора, не забезпечені іпотекою.
Відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо наявності правових підстав для задоволення позову в частині вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.
В той же час, суд першої інстанції не звернув увагу на істотність обставини цього спору щодо розміру вимог кредитора.
Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються:
загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;
опис нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності);
спосіб реалізації предмета іпотеки;
пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.
У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Із матеріалів справи також слідує, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.04.2023 року у справі №757/31758/15-ц розглядався позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №24/08/840 від 25.03.2008 року, який було задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором №24/08/840 від 25.03.2008 року у розмірі 1 099 460, 44 доларів США та 9 881 619,27 грн., з яких: 510 560,00 доларів США - строкова заборгованість по тілу кредиту; 195 775,06 доларів США - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 94 459,14 доларів США - строкова заборгованість по процентах; 383 666,44 доларів США - прострочена заборгованість по процентах; 3 487 102,29 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 6 394 516,98 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» штраф згідно п. 4.2. договору іпотеки (без оформлення заставної) від 25.03.2008 року у розмірі 459 600,00 грн.; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Київського апеляційного суду від 21.11.2023 року у справі №757/31758/15-ц рішення Печерського районного суду м. Києва від 11.04.2023 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 24/08/840 від 25.03.2008 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , а також в частині вирішення питання про розподіл судових витрат скасовано, та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 24/08/840 від 25.03.2008 року у розмірі 687 881,22 доларів США та 77 834,87 грн., яка складається з: 668 032,00 доларів США заборгованість по кредиту; 19 849,22 доларів США заборгованість по процентам; 34 818,21 грн пеня за прострочення повернення кредиту; 43 016,66 грн пеня за прострочення сплати процентів; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 24/08/840 від 25.03.2008 року у розмірі 81 925,90 доларів США та 336 051,15 грн, яка складається з: 38 303,06 доларів США заборгованість по кредиту; 43 622,84 доларів США заборгованість по процентам; 137 158,43 грн. пеня за прострочення повернення кредиту; 198 892,72 грн. пеня за прострочення сплати процентів; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Позивач у цій справі, зокрема в тексті позовної заяви також посилається на відповідне рішення у справі №757/31758/15, як на преюдиційне, яким визначено розмір заборгованості та підстави для стягнення штрафу.
На переконання апеляційного суду розмір вимог кредитора, зокрема в частині стягнення основної кредитної заборгованості та нарахованих процентів не може перевищувати розмір таких вимог, які були встановлені у справі №757/31758/15, розгляд якої розпочався раніше. Із змісту судових рішень, винесених судами першої, апеляційної та касаційної інстанції у цій справі вбачається, що кредитором було заявлено вимогу про дострокове повернення суми боргу, тому будь які нові нарахування процентів за період після зміни строку виконання рішення не можуть бути враховані. Жодних доказів про погашення заборгованості стороною відповідача, що могло б вплинути на зменшення розміру заборгованості, також до матеріалів справи не надано. Вимоги про стягнення нарахувань за прострочення грошового зобов`язання, визначені ст. 625 ЦК України, що могло б вплинути на збільшення розміру заборгованості, стороною позивача не заявлені.
Як убачається із наведеного розрахунку, позивачем заявлено до стягнення також пеню у розмірі 2 775 947,06 грн за несвоєчасне погашення кредиту та пені за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 4 881 006,82 грн. У тексті позовної заяви не указано період, за який нараховано пеню, однак із наданого до позову позивачем розрахунку вбачається, що пеня нарахована за період з 05.10.2014 року по 11.09.2017 року.
Представником ОСОБА_2 у відзиві заявлено про необхідність застосування строку позовної давності.
Відповідно до загальних положень ЦК України, а саме за змістом статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). 
Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Разом з тим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"(із відповідними змінами і доповненнями) з 12 березня до 22 травня 2020 року установлено на всій території України карантин.
Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та було відмінено лише з 24 год. 00 хв 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".
Тобто, на час дії установленого на території України карантину строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, були продовжені на строк дії карантину, який тривав до 30 червня 2023 року.
Водночас Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Воєнний стан неодноразово було продовжено, діє він і на момент винесення цієї постанови.
У подальшому Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", який набрав чинності 17 березня 2022 року, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема пунктом 19 такого змісту: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".
Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-IX "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини", який набрав чинності 30 січня 2024 року, пункт 19 у розділі "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України викладено у такій редакції "У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".
Тобто, порядок обчислення позовної давності був змінений з "продовження на строк дії військового стану" на "зупинення на строк дії такого стану".
Таким чином, якщо перебіг позовної давності, обчислений відповідно до статей 257, 258 ЦК України, розпочався до 02 квітня 2020 року і не сплив до цієї дати, а спірні правовідносини продовжилися після 24 лютого 2022 року (введення в Україні воєнного стану), то можна дійти висновку, що внаслідок двох продовжень і одного зупинення перебігу позовної давності такий строк не сплив і перебіг позовної давності продовжиться від дати набрання чинності Законом про законодавче скасування зупинення перебігу позовної давності. 
Відповідний висновок викладений в ряді постанов ВС, зокрема у постанові від 25 лютого 2026 року у справі № 932/3042/24 (провадження № 61-4962св25).
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Зокрема, у постанові ВС від 18 березня 2026 року у справі №754/6034/22 (провадження № 61-8811св25) суд касаційної інстанції дійшов висновку, про можливість згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України судом застосовувати норми права з урахуванням принципів розумності та справедливості з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 201/13239/15-ц (провадження № 14-75цс22) пункт 36).
Враховуючи вищевказану норму, а також те, що права позивача забезпечені іпотекою, а відповідач потрапив у скрутне матеріальне становище, нарахований розмір пені є досить значним, суд апеляційної інстанції вважає за можливе зменшити розмір пені до суми, яка визначена у справі №757/31758/15, що відповідатиме принципам розумності та справедливості, з урахуванням того, що різний розмір вимог кредитора у двох справах за одним і тим самим зобов`язанням не сприятиме ефективному виконанню судового рішення.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню зокрема в частині доведеності підстав для приведення розміру кредиторських вимог до розміру присудженого судом до стягнення розміру заборгованості, що в свою чергу є підставою для зменшення розміру визначених вимог кредитора ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» за Кредитним договором № 24/08/840 від 25 березня 2008 року, а не підставою для відмови у задоволені позовних вимог, як про те просив апелянт.
Крім того слід зазначити, що Верховний Суд вже звертав увагу, що на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, який 25 травня 2022 року продовжено строком на 90 діб.
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України доповнила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» пунктом 5-2 такого змісту:
«5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону».
Перевіряючи доводи апеляційної скарги позивача щодо незгоди з висновком судув оскаржуваному рішенні про відмову у стягненні з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 459 600,00 грн. відповідно до п. 4.2. договору іпотеки від 25.03.2008 року, апеляційний суд не може з такими доводами погодитись з огляду на наступне.
Вирішуючи спір у відповідній частині суд першої інстанції з огляду на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11.04.2023 року у справі №757/31758/15-ц, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» штраф згідно п. 4.2. договору іпотеки (без оформлення заставної) від 25.03.2008 року у розмірі 459 600,00 грн., вважав, що відсутні правові підстави для повторного стягнення штрафу.
Пунктом 4.2. іпотечного договору, яким обґрунтовує свої вимоги апелянт, передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання п.п. 3.3.1.-3.3.13. дійсного договору Іпотекодавці сплачують на користь Іпотекодержателя штраф у розмірі 5 % від застрахованої вартості предмета застави.
Зокрема, згідно із п. 3.3.4 іпотечного договору передбачено, що на період дії дійсного договору іпотекодавець зобов`язаний застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування.
В той же час, п. 3.3.4 не містить строків для виконання зобов`язання щодо укладення договору страхування та встановлення черговості здійснення такого страхування.
Таким чином, колегія апеляційного суду погоджується із судом першої інстанції, що у справі №757/31758/15вже було вирішено питання щодо стягнення пені відповідно до п. 4.2 договору іпотеки, а саме за невиконання зобов`язання, визначеного у п. 3.3.4. цього договору, який не містить жодної вказівки на періодичність укладення договору страхування, так само як і п. 4.2 не містить вказівки на періодичність нарахування штрафу, томунеобґрунтовані доводи апеляційної щодо наявності підстав для нарахування пені за відповідне порушення окремо станом на 2014 та 2017 роки.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення єу відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки за наслідком розгляду апеляційної скарги було змінено рішення, відповідно підлягає зміні рішення суду першої інстанції і в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог позову та з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1  підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» судовий збір за розгляд справи в апеляційному суді у розмірі 10 055 (десять тисяч п`ятдесят п`ять) грн 38 коп.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2024 року змінити в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором № 24/08/840 від 25 березня 2008 року та викласти його в наступній редакції.
Звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 25 березня 2008 року, що посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С., зареєстрований в реєстрі за № 779, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_2 , а саме, на чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , жилою площею 157,10 кв.м, загальною площею 243,90 кв. м, та належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 12 листопада 2001 року серії НОМЕР_1 на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 8 листопада 2001 року№ 1256-С/КІ, зареєстрованого Київським міським БТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 14 листопада 2001 року в реєстрову книгу за реєстровим № 41996 для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» за Кредитним договором № 24/08/840 від 25 березня 2008 року у розмірі 769 807 (сімсот шістдесят дев`ять тисяч вісімсот сім) доларів США 12 центів та 413886 (чотириста тринадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) гривень02 копійки, що складається із строкової заборгованості по кредиту у розмірі 706 335 (сімсот шість тисяч триста тридцять п`ять) доларів США 06 центів, заборгованості по процентам у розмірі 63 472 (шістдесят три тисячі чотириста сімдесят два) доларів США 06 центів, пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 171 976 (сто сімдесят одна тисяча дев`ятсот сімдесят шість) гривень 64 копійки, пені за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 241 909 (двісті сорок одна тисяча дев`ятсот дев`ять) гривень 38 копійки.
В решті рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2024 року залишити без змін.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (код ЄДРПОУ 23697280) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за розгляд справи в апеляційному суді у розмірі 10 055 (десять тисяч п`ятдесят п`ять) грн 38 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба