ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
25.06.2026	Справа № 910/4288/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Капцової Т.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу
за позовом Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» (пр.Берестейський, буд.121В, оф.106, м.Київ, 03115; ідентифікаційний код 01200244)
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технік-Ряба» (просп.Броварський, буд.99/1, м.Київ, 02089; ідентифікаційний код 45763676)
про стягнення 1 112 778,99 грн

без виклику представників сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватна науково-виробнича компанія «Інтербізнес» звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технік-Ряба» про стягнення 1 112 778,99 грн, з яких 1 037 400,00 грн авансу, 74 100,00 грн штрафу та 1 278,99 грн 3% річних.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору поставки № 12/06/25 від 12.06.2025 щодо поставки попередньо оплаченого позивачем товару.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та, серед іншого, встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.
27.04.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач створив товар відповідно до замовлення позивача та частково його поставив до місця призначення, але не мав можливості здійснити монтаж цього товару та виконати пуско-налагоджувальні роботи через бездіяльність позивача, що полягала у незабезпеченні готовності будівельного майданчика та умов для монтажу.
29.04.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження фактичної передачі товару на склад позивача, як не надав і доказів повідомлення позивача про неможливість виконання робіт відповідно до статті 847 Цивільного кодексу України та складення дефектного акту.
06.05.2026 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач відзначив змішаний характер укладеного сторонами договору, який передбачає поставку товару, його монтаж та пуск, а не обмежується формальною передачею товару. Відповідач зазначає, що надані ним поштові накладні, відеозаписи, листи та податкові накладні підтверджують виконання зобов`язання щодо поставки частини товару, але через прострочення позивача закінчити виконання своїх зобов`язань відповідач не може, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування наслідків у виді повернення авансу та стягнення штрафних санкцій.
13.05.2026 від позивача надійшли додаткові пояснення щодо доводів, викладених у запереченнях на відповідь на відзив, за змістом яких позивач наголошує, що відповідач згідно з умовами договору був зобов`язаний привезти обладнання, вивантажити його на території позивача, передати за видатковою накладною і лише після цього приступати до монтажу або складати акт про неможливість монтажу. Оскільки відповідач цього не зробив, утримання ним і сплаченого авансу, і самого товару є безпідставним збагаченням. При цьому позивач зауважує, що поставка комплектуючих частин не замінює обов`язку поставити визначений договором товар у повному обсязі.
26.05.2026 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, яке мотивоване тим, що предмет спору потребує надання додаткових пояснень, дослідження обставин та безпосередньої участі сторін.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2026 клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін залишено без розгляду.
Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Технік-Ряба» (постачальник) та Приватною науково-виробничою компанією «Інтербізнес» (покупець) було укладено договір поставки № 12/06/25 (далі - Договір), згідно з пунктом 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених даним Договором, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити запасні частини, обладнання, устаткування для пташників (далі - товар).
Асортимент (часткове співвідношення, сортамент, номенклатура) та кількість товару, який поставляється відповідно до цього Договору, визначається сторонами у специфікаціях, які складаються на підставі заявок покупця і які повинні укладатися сторонами на кожну партію товару та є додатками до цього Договору і невід`ємною частиною Договору з дати їх підписання сторонами (пункт 2.1 Договору).
Пунктами 3.4, 3.5 Договору визначено, що право власності на товар і ризик випадкової загибелі товару переходить від постачальника до покупця після підписання покупцем видаткової накладної. Датою поставки товару вважається дата підписання покупцем видаткової накладної постачальника на партію товару, що проводиться після розвантаження в місці призначення, а саме склад покупця, якщо інша адреса не зазначена сторонами в специфікації.
Відповідно до пункту 3.7 Договору постачальник в день поставки партії товару зобов`язаний надати покупцю оригінали наступних документів на товар:
- специфікація;
- рахунок;
- товарно-транспортна накладна, що відповідає встановленим чинним законодавством України вимогам, умовам оформлення та видачі ТТН;
- видаткова накладна на партію товару;
- податкова накладна (складена в електронній формі відповідно до вимог податкового законодавства України та даного Договору).
Пунктом 4.4 Договору передбачено, що розрахунки за поставлений згідно з Договором товар здійснюються шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника, вказаний в даному Договорі, в порядку, визначеному сторонами у специфікації на відповідну партію товару.
Згідно з пунктом 4.5 Договору в розрахунках може застосовуватись попередня оплата товару, у випадку якщо сторони у відповідній специфікації на товар погодять таку попередню оплату (погодять умови та порядок здійснення такої попередньої оплати). У випадку здійснення передоплати, вона здійснюється шляхом попередньої оплати у розмірі на підставі виставленого постачальником рахунку в наступному порядку: авансовий платіж у розмірі 70% від загальної вартості товару, визначеної у відповідній специфікації (додатку), яка є невід`ємною частиною цього Договору, на поточний рахунок постачальника; остаточний розрахунок у розмірі 30% від вартості товару, визначеної у відповідній специфікації (додатку), яка є невід`ємною частиною цього Договору, після отримання покупцем товару та підписання сторонами відповідної видаткової накладної та реєстрації податкових накладних постачальником. У випадку попередньої оплати товару, постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару протягом 3 робочих днів з моменту здійснення платежу покупцем. Оплата вважається здійсненою в момент списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.
У випадку порушення строку поставки товару, погодженого сторонами згідно з умовами даного Договору та/або поставки неякісного товару, постачальник за вимогою покупця повертає попередньо сплачені кошти в розмірі, що є різницею попередньо сплачених кошів та вартості фактично поставленого товару в строки та/або належної якості та кількості, протягом 5 календарних днів та відшкодовує завдані покупцю збитки такою поставкою чи не поставкою товару (пункт 4.6 Договору).
Відповідно до пункту 6.3 Договору у випадку прострочення поставки або недопоставки товару в строки, зазначені в специфікаціях до Договору, постачальник зобов`язується на вимогу покупця сплатити останньому штраф у розмірі 5% від вартості непоставленого або недопоставленого товару.
Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2025 (включно), а в частині не виконаних зобов`язань, що виникли протягом строку дії цього Договору - до повного їх виконання (пункт 12.2 Договору).
У пункті 1 специфікації (додатку) № 7 від 12.12.2025 до Договору сторони узгодили поставку партії товару:
1) Приводна ліфтова станція у зборі зі столом у кількості 6 комплектів вартістю 1 148 400,00 грн;
2) Конвеєр поперечний 500 мм L-24 мп у кількості 1 комплект вартістю 312 000,00 грн;
3) Пульт управління у кількості 1 штука вартістю 21 600,00 грн.
Поставка товару здійснюється на умовах DAP (Інкотермс-2020), адреса (місце призначення) склад покупця: вул.Центральна, 2, с.Хутори, Черкаський район, Черкаська область (пункт 3 специфікації (додатку) № 7 від 12.12.2025 до Договору).
Відповідно до пункту 4 специфікації (додатку) № 7 від 12.12.2025 до Договору постачальник бере на себе зобов`язання здійснити монтажні та пуско-налагоджувальні роботи, довести товар до стану готовності до експлуатації.
У пункті 5 специфікації (додатку) № 7 від 12.12.2025 до Договору визначені умови оплати:
- 70% попередня оплата в сумі 1 037 400,00 грн до дати поставки товару покупцю;
- 30% вартості товару (остаточний розрахунок) здійснюється покупцем протягом 3 календарних днів з дати здійснення постачальником монтажних та пуско-налагоджувальних робіт, що оформлюється відповідними документами.
Згідно з пунктом 6 специфікації (додатку) № 7 від 12.12.2025 до Договору термін поставки, монтажу, пуско-налагоджувальних робіт системи яйцезбіра пташника № 22, вказаного в пункті 1 даної специфікації складає 30 календарних днів.
На виконання умов Договору позивачем перераховано на рахунок відповідача попередню оплату в сумі 1 037 400,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 6574678 від 30.12.2025.
Водночас, як зазначає позивач, відповідач, у порушення умов Договору, не поставив визначений у специфікації (додатку) № 7 від 12.12.2025 до Договору товар.
Листом № 060126 від 06.01.2026 відповідач повідомив позивача про те, що при проведенні робіт в пташнику № 22 стало зрозуміло, що обсяг робіт не співпадає з початковим кошторисом при розрахунку, а листом № 180226 від 18.02.2026 відповідач просив позивача переглянути пункт 5 специфікації (додатку) № 7 від 12.12.2025 до Договору і залишок у розмірі 30% вартості товару оплатити достроково до монтажних та пуско-налагоджувальних робіт, щоб мати можливість подальшого закінчення робіт, вказаних в даній специфікації.
26.02.2026 позивач надіслав відповідачеві претензію № 87/02/26, у якій на підставі пунктів 4.6, 6.3 Договору вимагав протягом 5 календарних днів з моменту її отримання повернути попередню оплату в сумі 1 037 400,00 грн, а також сплатити штраф у розмірі 74 100,00 грн.
Відповідно до витягу із сервісу відстеження поштових пересилань поштове відправлення № 1800400100942 з цією претензією 14.03.2026 було повернуто відправнику через закінчення встановленого терміну зберігання.
З огляду на те, що зобов`язання із поставки оплаченого позивачем товару не виконано, суму попередньої оплати вартості товару відповідачем не повернуто, позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 1 037 400,00 грн авансу, 74 100,00 грн штрафу та 1 278,99 грн 3% річних.
Узагальнені доводи відповідача, який заперечує проти задоволення позовних вимог полягають у тому, що він створив та поставив позивачу частину товару, але через прострочення позивача, що полягає у незабезпеченні готовності будівельного майданчика та умов для монтажу, відповідач не міг закінчити виконання своїх зобов`язань, позаяк умови Договору передбачають не лише поставку товару, але також його монтаж та пуск. 
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За приписами частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.
Згідно з частиною 1 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
Судом встановлено, що на виконання Договору позивачем було перераховано на рахунок відповідача попередню оплату в сумі 1 037 400,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 6574678 від 30.12.2025.
З наведеного слідує, що позивач належним чином виконав зобов`язання, встановлене у пункті 5 специфікації (додатку) № 7 від 12.12.2025 до Договору щодо сплати авансу в розмірі 70% вартості товару, що поставляється за цією специфікацією.
Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Приписами статті 664 Цивільного кодексу України визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У пункті 6 специфікації (додатку) № 7 від 12.12.2025 до Договору визначено, що термін поставки, монтажу, пуско-налагоджувальних робіт товару складає 30 календарних днів.
Суд відзначає, що у специфікації (додатку) № 7 від 12.12.2025 до Договору не визначено подію, з якої починається відлік тридцятиденного строку, водночас виходячи зі змісту пункту 4.5 Договору суд вважає, що зазначений строк обчислюється з моменту здійснення платежу покупцем.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що строк поставки оплаченого позивачем товару є таким, що настав.
Суд встановив, що відповідачем було складено та підписано видаткову накладну № 2 від 16.02.2026 на суму 1 148 400,00 грн щодо поставки товару - Приводної ліфтової станції у зборі зі столом у кількості 6 комплектів. Водночас ця видаткова накладна не підписана позивачем.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду, сформовану при розгляді спорів про стягнення заборгованості на підставі односторонньо підписаних актів за договорами підряду, викладену, зокрема, у постановах від 17.03.2021 у справі № 910/11592/19, від 20.04.2021 у справі № 905/411/17 та від 14.07.2021 у справі № 911/1981/20, згідно з якою передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акту і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.
Проте матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів фактичної поставки відповідачем товару, що визначений у пункті 1 специфікації (додатку) № 7 від 12.12.2025 до Договору.
Суд вважає за необхідне зауважити, що узгоджена сторонами умова поставки - DAP (Delivered at Place, у перекладі - постачання у місці призначення) означає, що продавець доставляє товар до узгодженого пункту призначення, готовим до розвантаження.
Таким чином, оскільки договором встановлено обов`язок відповідача доставити товар за місцезнаходженням складу позивача, зобов`язання із передачі товару за правилами статті 664 Цивільного кодексу України вважається виконаним у момент вручення відповідачем товару позивачу.
На підтвердження фактичного виконання зобов`язань за Договором відповідач надав фотографії та відеозаписи, на яких зображено, зокрема, металеві вироби, які суд не може ототожнити з жодним із товарів, що визначені у пункті 1 специфікації (додатку) № 7 від 12.12.2025 до Договору.
Крім того з наданих позивачем фото та відеоматеріалів неможливо встановити, що зафіксовані на них предмети та дії стосуються саме виконання Договору, а не будь-якої іншої діяльності в межах правовідносин сторін, які виходячи з обставин справи не обмежуються лише виконанням зобов`язань за специфікацією (додатком) № 7 від 12.12.2025 до Договору.
Так само не може суд встановити фактичну доставку товару із наявних в матеріалах справи експерес-накладних ТОВ «Нова пошта», оскільки вони не містять опису вкладення, що надало б суду можливість ототожнити їх із товарами, що визначені у пункті 1 специфікації (додатку) № 7 від 12.12.2025 до Договору.
У цьому контексті варто зауважити, що відповідно до пункту 3.7 Договору постачальник в день поставки партії товару зобов`язаний надати покупцю, зокрема, оригінал товарно-транспортної накладної. Однак такого доказу відповідач не надав, як не надав і доказів доставки товарів власними силами і засобами, зокрема подорожніх листів чи інших первинних документів бухгалтерської звітності.
Реєстрація податкової накладної № 39 від 30.12.2025 також не є свідченням поставки товару, оскільки, як слушно зауважує позивач, у відповідача виник безумовний обов`язок скласти та зареєструвати податкову накладну на суму отриманого авансу і реєстрація податкової накладної у даному випадку підтверджує виключно факт отримання відповідачем грошових коштів, а не фактичну передачу ним товару за Договором.
Суд враховує, що у специфікації (додатку) № 7 від 12.12.2025 до Договору визначено ширший обсяг обов`язків відповідача, порівняно із Договором, а саме щодо здійснення монтажу та виконання пуско-налагоджувальних робіт, у зв`язку з чим правовідносини сторін, що виникли внаслідок укладення цієї специфікації, підпадають також і під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.
Водночас зустрічні зобов`язання сторін: продавця передати товар покупцеві, а покупця - прийняти товар регулюються положеннями Глави 54 Цивільного кодексу України, і такі зобов`язання не залежать від можливості чи неможливості використання товару, окрім випадків, коли покупець має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від товару чи договору, тощо, на наявність яких сторони не вказують.
Також суд не може визнати обґрунтованим довід відповідача про прострочення кредитора, а саме незабезпечення позивачем готовності будівельного майданчика та умов для монтажу.
За приписом частини 1 статті 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. 
Як вже було зазначено, в матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем свого обов`язку щодо поставки товару, при цьому Договір та специфікація (додаток) № 7 від 12.12.2025 до нього не містять дій, що їх мав вчинити позивач до вчинення яких відповідач не міг виконати свого обов`язку. У цьому контексті варто також зауважити, що підписуючи специфікацію (додаток) № 7 від 12.12.2025 до Договору та беручи на себе відповідні зобов`язання відповідач мав усвідомлювати обставини, за яких вони будуть виконуватися, зокрема мав оцінити стан пташника № 22, де мало бути встановлено обладнання.
Підсумовуючи вищенаведене суд констатує відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження поставки відповідачем товару та відсутність підстав для відстрочення виконання ним такого обов`язку.
Згідно з частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Отже, припис частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України містить в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх прав у випадку не поставки товару у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Наведена норма наділяє покупця, як сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.02.2019 у справі № 909/524/18.
Суд звертає увагу, що положення частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, як і будь-які інші правові норми, що регулюють спірні правовідносини, не передбачають обов`язку покупця додатково погоджувати строк повернення суми попередньої оплати за товар, натомість саме недотримання строку поставки товару є підставою виникнення у покупця права вимагати у постачальника передання товару або повернення суми попередньої оплати.
За приписом частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 525 Цивільного кодексу України).
Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З огляду на викладене, встановивши, що відповідач не передав товар і не повернув позивачу кошти, сплачені за такий товар, позовна вимога про стягнення з відповідача попередньої оплати в сумі 1 037 400,00 грн визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 74 100,00 грн штрафу та 1 278,99 грн 3% річних.
Як встановлено частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).
За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
За приписами частин 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до пункту 6.3 Договору у випадку прострочення поставки або недопоставки товару в строки, зазначені в специфікаціях до Договору, постачальник зобов`язується на вимогу покупця сплатити останньому штраф у розмірі 5% від вартості непоставленого або недопоставленого товару.
Невиконаного відповідачем зобов`язання щодо поставки товару зумовлює для нього настання правових наслідків у вигляді сплати штрафу в розмірі 5% від вартості непоставленого товару.
Виходячи з викладеного, сума штрафу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 74 100,00 грн.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У пункті 4.6 Договору визначено, що у випадку порушення строку поставки товару, погодженого сторонами згідно з умовами даного Договору та/або поставки неякісного товару, постачальник за вимогою покупця повертає попередньо сплачені кошти в розмірі, що є різницею попередньо сплачених коштів та вартості фактично поставленого товару в строки та/або належної якості та кількості, протягом 5 календарних днів та відшкодовує завдані покупцю збитки такою поставкою чи не поставкою товару.
Вимога про повернення авансу була викладена позивачем у претензії № 87/02/26 від 26.02.2026, яка була направлена відповідачу у поштовому відправленні № 1800400100942, яке відповідно до витягу із сервісу відстеження поштових пересилань 14.03.2026 було повернуто позивачу через закінчення встановленого терміну зберігання.
З огляду на припис частини 3 статті 212 Цивільного кодексу України, згідно з яким якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала, суд погоджується із позивачем, що п`ятиденний строк повернення авансу закінчився 19.03.2026.
Розрахований позивачем розмір 3% річних у сумі 1 278,99 грн, за період з 20.03.2026 по 06.04.2026 із суми боргу 1 037 400,00 грн, не перевищує розміру, розрахованого судом, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню в заявленому розмірі.
Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідачем належними доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано.
Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд встановив обґрунтованість заявленого позову, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача авансу в розмірі 1 037 400,00 грн, штрафу в розмірі 74 100,00 грн та 3% річних в розмірі 1 278,99 грн.
Витрати по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 13 353,35 грн покладаються на відповідача у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позов підлягає задоволенню, а переплата в сумі 0,64 грн може бути повернута позивачу в порядку статті 7 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтями 129, 236, 237, 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технік-Ряба» (просп.Броварський, буд.99/1, м.Київ, 02089; ідентифікаційний код 45763676) на користь Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» (пр.Берестейський, буд.121В, оф.106, м.Київ, 03115; ідентифікаційний код 01200244) аванс в розмірі 1 037 400 (один мільйон тридцять сім тисяч чотириста) грн 00 коп., штраф в розмірі 74 100 (сімдесят чотири тисячі сто) грн 00 коп., 3% річних в розмірі 1 278 (одна тисяча двісті сімдесят вісім) грн 99 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 13 353 (тринадцять тисяч триста п`ятдесят три) грн 35 коп.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.06.2026.

Суддя Т.П. Капцова