Справа № 344/4993/26 
Провадження № 2/344/4212/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2026 року м. Івано-Франківськ 

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Атаманюка Б. М.,
секретаря судового засідання Солонинко С.А.,
за участю
позивача ОСОБА_1 ,
неповнолітнього ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення,- 
В С Т А Н О В И В: 

Позивач ОСОБА_1 13.03.2026 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовом до ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення. 
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.03.2026 прийнято до розгляду заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.04.2026 закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що за час спільного проживання із ОСОБА_3 у них народилися діти - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Старший син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час є повнолітнім та проживає за межами України. Молодий син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із позивачем та перебуває на його утриманні. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.06.2023 року місце проживання сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено разом із батьком ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_3 - матір ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із 2021 року самоусунулася від виховання та утримання сина ОСОБА_5 , не цікавиться ним, не бере участі у його вихованні, рідко виходить із ним на зв`язок. Аліменти позивач на утримання сина із відповідача не стягував, оскільки має можливість самостійно утримувати його. Наразі позивач самостійно виховує та утримує сина ОСОБА_5 , який зареєстрований та проживає разом із батьком. Встановлення факту самостійного утримання та виховання сина позивачем має юридичне значення для нього, оскільки потрібне для підтвердження права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
На підставі наведеного, просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 , неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що відповідач із 2021 року самоусунулася від виховання та утримання сина ОСОБА_5 , не цікавиться ним, не бере участі у його вихованні, рідко виходить із ним на зв`язок. Просив суд заяву задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджено матеріалами справи, в тому числі через сайт «Судова влада». Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло.
Представник відповідача – Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи. Представник Органу 06.04.2026 подала до суду письмові пояснення по справі, які просив взяти до уваги при прийнятті рішення по справі, розгляд справи просила проводити без участі представника.
Вислухавши позивача та думку його неповнолітнього сина, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється СК України (ст.1 СК).
Частиною 1 статті 121 СК передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до ст.141 СК, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Разом з тим, сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст.14, ч.1 ст.15 СК України). Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст.150-151 СК України.
Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, встановлено, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.ч. 1, 2 ст. 157 СК України).
А як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) у справі «М. С. проти України», при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
Верховний Суд у своїй постанові від 30.03.2021 р. по справі № 542/1428/18 зазначив, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Окрім того, Верховний Суд України у справі № 211/559/16-ц, рішення від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
І як зазначено в постанові Верховного Суду від 10.10.2024 у справі №930/2899/23, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.
СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання чи утримання дитини.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.10.2024 у справі №930/2899/23, не підлягають з`ясуванню в порядку окремого провадження встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника.
Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.
У частині першій статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Доведення факту одноосібного виховання та утримання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.
Такий факт одноосібного виховання та утримання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.33).
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.06.2023 року місце проживання - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено разом із батьком ОСОБА_1 (а.с.21-23).
Згідно довідки №18306 про зареєстрованих осіб, позивач ОСОБА_1 разом із дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (а.с.24-26).
Згідно довідки Католицького Ліцею Святого Василія Великого № 01-18/350 від 19.11.2025 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у 8 класі. Усі питання пов`язані із навчальним процесом здійснює батько ОСОБА_1 (а.с.30). 
Відповідно до довідки Обласної дитячої-юнацької спортивної школи від 14.11.2025 №194/01-15 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує навчально-тренувальні заняття з боксу. Супровід на заняття здійснює батько ОСОБА_1 (а.с.29).
Згідно висновку за результатами дослідження міжособистісних відносин у сімейному середовищі здійсненого психологом ОСОБА_6 від 28.11.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначив, що його мати ОСОБА_3 віддалилася, вони рідко і мало спілкуються, бо мама багато часу та уваги приділяє роботі. ОСОБА_2 тісно прив`язаний до батька (а.с.28).
Відповідно до наданих пояснень представника Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради встановлено, що відповідно до акту обстеження умов проживання складеного працівниками Служби у справах дітей за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що квартира знаходиться на шостому поверсі шестиповерхового будинку, складається з трьох житлових кімнат, кухні, спільного санвузла, балкону, коридору. Умови проживання належні. Квартира облаштована 
меблями та побутовою технікою. Наявне газо-водо-електропостачання, індивідуальне опалення. У квартирі дотримано чистоту та порядок. Для виховання та розвитку дитини є кімната, яка облаштована всім необхідним для сну, дозвілля та навчання. Наявне ліжко, шафа для зберігання одягу, стіл для навчання та виконання домашнього завдання. В кімнаті у ОСОБА_5 є технічні пристрої такі як: телефон, комп?ютер, телевізор, ігрова консоль. Стосунки у сім?ї добрі, щирі, хороші. Сім?я дотримується українських традицій. Згідно протоколу бесіди з дитиною від 31.03.2026 року, складеного працівниками Служби у справах дітей з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності батька ОСОБА_1 щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання, з?ясовано, що ОСОБА_7 підтримує батька у позові, оскільки батько його утримує і здійснює виховання. Мама ОСОБА_8 телефонує хлопчику один раз на два-три тижні. Особисті зустрічі з матір?ю відбуваються рідко. 3і слів ОСОБА_5 , мама передає подарунки, гроші дає батько. Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов, складеного працівниками Служби у справах дітей від 03.04.2026 року за адресою відомого місця проживання ОСОБА_3 . На момент обстеження двері ніхто не відчинив. Зі слів сусідки (яка проживає у квартирі АДРЕСА_2 ), в квартирі No59 мешкає сім`я, яка виховує двох дітей. Сусідка вказала, що ОСОБА_9 у квартирі НОМЕР_1 не проживає. ОСОБА_10 залишено запрошення на бесіду до Служби у справах дітей на 06.04.2026 на 10.00 год. (а.с.46-48).
Судом, в порядку ст.45 ЦПК України, була з`ясована думка неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в судовому засіданні пояснив, що живе тільки з батьком, мати дуже рідко телефонує. Вихованням та утриманням його займається батько самостійно.
При прийнятті даного рішення, судом звертається увага на те, що місце проживання дитини вже визначено рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.06.2023, і дитина постійно проживає із батьком, що є підтвердженим. Тобто, дитина має прихильність до батька, і спільне їх проживання відповідає якнайкращим інтересам дитини. 
Також, у поданому позові позивачем стверджується про те, що мати дитини самоусунулася від виховання та утримання сина, не цікавиться ним, не бере участі у його вихованні, рідко виходить із ним на зв`язок. Такі обставини також суду підтверджені і Органом опіки та піклування, про що зазначено у письмових поясненнях, а також підтверджено дитиною в суді. Водночас, мати дитини - відповідач у справі такі доводи позивача не заперечила на виклики суду не з`являється.
Як висновок, матеріали справи не місять даних на спростування доводів позивача про одноособове виховання ним дитини та усунення матері від участі у вихованні дитини, що дає суду підстави вважати, що дійсно позивач ОСОБА_1 самостійно займається вихованням та утриманням неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки його матір ОСОБА_3 не цікавиться вихованням та утриманням сина. Таким чином, факт утримання та самостійного вихованням батьком дитини суд вважає підтвердженим, що є підставою для задоволення позову.
Встановлення факту самостійного утримання та виховання сина позивачем має юридичне значення для нього, оскільки впливає на можливість здійснення ним захисту прав та інтересів дитини, в тому числі шляхом отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.150,155 СК України, ст. ст.2, 5, 10, 12, 13, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд, - 
У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.
Встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 21.05.2026.

Суддя Богдан АТАМАНЮК