Справа № 127/40902/25
Провадження № 22-ц/801/1549/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року	Справа № 127/40902/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Рибчинського В.П., Міхасішина І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2026 року, ухвалене суддею Сичуком М.М. в м. Вінниці, повне рішення складено 14 квітня 2026 року, в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
У грудні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі – АТ «А-Банк») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №FDY0CN155101716995133469 від 29 травня 2024 року в розмірі 15 110,49 грн станом на 22 грудня 2025 року, яка складається з наступного: 9 764,01 грн – заборгованість за кредитом; 3 375,55 грн – заборгованість по відсотках; 1 970,93 грн – заборгованість за пенею.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 травня 2024 року ОСОБА_1 уклала з АТ «А-Банк» кредитний договір №ABH0CT155101716995133469, щодо надання останній кредиту в розмірі 12 000 грн строком на 12 місяців (тобто до 28 травня 2025 року) зі сплатою процентів у розмірі 75,00% річних та комісії в розмірі 0,00 грн. Кредитний договір складається із заяви клієнта та графіку погашення кредиту. 
У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору, заборгованість відповідача станом на 22 грудня 2025 року у загальному склала 15 110,49 грн.
Невиконання відповідачем умов укладеного договору стало підставою для звернення до суду із даним позовом.
Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором №ABH0CT155101716995133469 від 29 травня 2024 року в розмірі 9 764 грн. 01 коп. (дев`ять тисяч сімсот шістдесят чотири гривні 01 копійка).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» судовий збір у розмірі 1 565 гривень 29 копійок.
Не погодившись із вказаним рішенням, АТ «А-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
У скарзі зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за процентами суд послався на Анкету-Заяву, Паспорт споживчого кредиту та Умови і Правила, однак позивач не посилався на вказані докази. Всі ці посилання суду жодним чином не обґрунтовані, тому що в даній справі є окремий кредитний договір, підписаний відповідачем з усіма суттєвими умовами кредиту, такими як відсоткова ставка, строк, розмір, тощо.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що 29 травня 2024 року ОСОБА_1 підписала Заяву про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ155101716995133469, згідно умов якої просила банк надати їй кредит на таких умовах: вид кредиту - послуга «Швидка готівка»; тип кредиту - строковий; мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; сума кредиту - 12 000 грн; строк кредиту - 12 місяців, з 29 травня 2024 року по 28 травня 2028 року включно; процентна ставка (фіксована) - 75% на рік; розмір щомісячного платежу - 1 457,51 грн; денна процентна ставка - 0,13%; загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій (загальна вартість кредиту) становить 17 490,12 грн.
Підписанням цієї заяви ОСОБА_1 підтвердила та погодилася, що, зокрема, до укладання цієї угоди ознайомилася з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», що розміщенні за посиланням www.a-bank.com.ua/terms, та до укладення цієї угоди ознайомлена з інформацією, яка розміщується на веб-сайті та доступна за посиланням www.a-bank.com.ua; ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять договір. Відповідач отримав їх примірники, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (п.18 заяви).
Невід`ємною частиною договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка містить узгоджений сторонами графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту і орієнтованої реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх сукупних послуг, які є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору. Розподіл частково внесених коштів на погашення кредиту проводиться в частоту погашення 28 числа.
Також ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», 
Відповідач ознайомилася та підписала Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», пунктом 6 якого визначено, що в разі наявності заборгованості у клієнта із сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, банк має право достроково розірвати кредитний договір та здійснити дії, направлені на погашення залишку заборгованості, що виникла при користуванні клієнтом послугою «Швидка готівка».
У пункті 4 Паспорту зазначено, що річна процентна ставка є фіксованою і становить 75%.
Отже сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами та досягли згоди з усіх істотних умов угоди про надання споживчого кредиту №АВН0СТ155101716995133469 від 29 травня 2024 року.
Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у погодженому розмірі. Факт перерахування відповідачу коштів в розмірі 12 000 грн на виконання умов даного договору підтверджується копією меморіального ордеру №ТR.37071082.48742.65455 від 29 травня 2024 року.
Вказане підтверджується також випискою по кредиту за період з 29 травня 2024 року по 21 грудня 2025 року.
Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 22 грудня 2025 року становить 15 110,49 грн: 9 764,01 грн – заборгованість за кредитом; 3 375,55 грн – заборгованість по відсотках; 1 970,93 грн – заборгованість за пенею
У зв`язку з невиконанням відповідачем умов укладеного договору, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення заборгованості. 
За правилом частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи виходив з того, що в Анкеті-заяві позичальниці не визначені будь-які умови отримуваного кредиту,як то проценти за користування коштами, розмір штрафу, пені тощо.
Крім того, суд першої інстанції зробив наступні висновки.
Позивачем долучено заяву клієнта ABH0CT155101716995133469 від 29 травня 2024 року, підписаний простим електронним підписом позивача. Також, в підтвердження укладення даного кредитного договору, банком долучено до матеріалів справи Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», де визначено умови кредитування. Даний документ підписаний простим електронним підписом відповідача 29 травня 2024 року.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальниця), стягнути складові його повної вартості, зокрема і проценти за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором, посилається на Паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка» та на п.11 Заяви про надання послуги «Швидка готівка».
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме вказані Паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка» та Заяву, а також зазначені в Анкеті-заяві Умови та правила надання банківських послуг в А-Банку, розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, зазначення в анкеті-заяві Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Суд вважав, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки
Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «А-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка» та заява клієнта №ABH0CT155101716995133469 від 29 травня 2024 року не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції не вбачав підстав для стягнення з відповідачки сум заборгованості, окрім як заборгованості за тілом кредиту.
Щодо стягнення неустойки за кредитним договором у розмірі 1 970 грн 93 коп., то суд не вбачав підстав для стягнення цієї складової заборгованості через те, що вона нарахована у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим суд вважав, що вона підлягає списанню кредитодавцем у відповідності до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.
Зі змісту апеляційної скарги слідує, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, а відтак рішення суду апеляційним судом в цій частині в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.
Що стосується висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості за процентами, то апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, оскільки він не відповідає обставинам справи та зроблений з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Як встановлено з матеріалів справи, 29 травня 2024 року ОСОБА_1 електронним підписом підписала Заяву про надання послуги «Швидка готівка» №FDY0CN155101716995133469 цифровим та Паспорт споживчого кредиту. 
Вказані документи містять умови щодо сплати процентів, а саме розміру процентної ставки (75% на рік) та порядку їх сплати: пункти 6-8 Заяви та пункти 4-5 Паспорту.
Вказаний розмір процентної ставки зазначений і в розрахунку заборгованості.
Зазначені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою.
Проаналізувавши зміст рішення, апеляційний суд вважає, що зроблені судом першої інстанції висновки не стосуються обставин даної справи.
За своїм змістом, рішення суду містить посилання на практику Верховного Суду, яка висловлена судом касаційної інстанції у справах за інших правовідносин, ніж виникли у даній справі.
З огляду на вищенаведене, оскільки відповідач порушив умови договору та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами підлягають задоволенню у повному обсязі.
За таких обставин, оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам за користуванню кредитними коштами підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині у повному обсязі, а саме стягненню з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 3 375,55 грн.
Що стосується висновків суду в частині відсутності підстав для стягнення заборгованості за пенею, то оскільки апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду, рішення суду в цій частині в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається. Апеляційний суд не може на власний розсуд визначати, в чому полягає незаконність судового рішення.
Відтак, у решті рішення суду підлягає залишенню без змін. 
Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За змістом ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог (86,9%) та вимог апеляційної скарги (63,1%), відповідно до положень ст. 141, п. п. «в» п.4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2 633,04 грн, сплачений позивачем за подачу позовної заяви, та 2 294,12 грн, сплачений за подачу апеляційної скарги, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору також підлягає скасуванню.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.
Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2026 року скасувати в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за кредитним договором та в частині розподілу судових витрат, ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (ЄДРПОУ 14360080) заборгованість за процентами за кредитним договором №ABH0CT155101716995133469 від 29 травня 2024 рокув розмірі 3 375 (три тисячі триста сімдесят п`ять) гривень 55 копійок.
У решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (ЄДРПОУ 14360080) судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в розмірі 2 633 (дві тисячі шістсот тридцять три) гривні 04 копійки та судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 2 294 (дві тисячі двісті дев`яносто чотири) гривні 12 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді В.П. Рибчинський

І.В. Міхасішин