Справа № 486/715/26
Провадження № 2/486/1116/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
26 червня 2026 року м. Південноукраїнськ
Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Волощук О.О.,
за участю секретаря судового засідання Грабовської А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2026 року ТОВ «Споживчий Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява обґрунтована тим, що 25.01.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №25.01.2024-100002259 в електронній формі шляхом підписання заявки до договору. Позичальник 25.01.2024 електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 11000 грн., а отже акцептовано умови договору. Позичальником ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору №25.01.2024-100002259 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Кредитор зобов`язався надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Відповідно до умов даного договору позичальнику надано кредит у розмірі 11000 грн., строком на 140 днів. Відповідно до даного договору, останній отримав кредит у розмірі 11000 грн. за фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісією за надання кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 1650 грн. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на момент пред`явлення позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 15710,38 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6903,70 грн., по процентам 6056,68 грн., по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання в розмірі 2750 грн., чим порушив права та інтереси позивача. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13.04.2026 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 15.05.2026.
Ухвалою суду від 15.05.2026 відкладено розгляд справи на 26.06.2026 з повідомленням учасників судового процесу, у зв`язку з нез`явленням відповідача.
У судове засідання представник позивача ТОВ «Споживчий Центр» не з`явився, в позовній заяві просив суд про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом надсилання поштових повідомлень на адресу місця реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду, проте про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив, відзив не подав.
У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 25.01.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) предметом якого є надання кредиту позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Реквізити для перерахування позичальнику коштів: 4149-49XX-XXXX-4129.
Цього ж дня, 25.01.2024 відповідач підписав заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився за посиланням, згідно зі ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». У вказаній заяві останній підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якого є заявка до кредитного договору №25.01.2024-100002259 від 25.01.2024, з яким попередньо уважно ознайомився.
За умовами вказаними в заявці ОСОБА_1 погодився на отримання кредитних коштів на таких умовах: сума кредиту 11000 грн.; строк, на який надається кредит 140 днів; дата повернення 12.06.2024; фіксована незміна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку користування кредитом. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 1650 грн. Денна процентна ставка становить 0,82% з розрахунком 0,82% = (12693,82/ 11000)/ 140* 100% та неустойка 110 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Підписання договору №25.01.2024-100002259 від 25.01.2024 про надання кредиту здійснено електронним підписом позичальника, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора Е927, відповідно до умов цього договору.
Кредитний договір та додатковий договір до нього були укладені в електронному вигляді відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про всі умови кредитування, а саме: сукупну вартість кредиту, сплату відсотків та умови повернення кредитних коштів.
Відповідно до квитанції LiqPay №2418837895, згідно з Договором про надання послуг в системі LiqPay №4507 від 01.11.2020, через платіжного еквайра АТ КБ «ПриватБанк» ТОВ «Споживчий центр» перерахувало позичальнику кошти у розмірі 11000 грн. на платіжну картку 4149-49XX-XXXX-ХХ29 з призначенням «видача за договором «25.01.2024-100002259».
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем про стан заборгованості за кредитним договором №25.01.2024-100002259 від 25.01.2024, станом на дату подання позову у ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 15710,38 грн., з яких: 6903,70 грн. сума основного боргу/тілу кредиту; 6056,68 грн. сума процентів (проценти нараховані за період з 25.01.2024 по 13.06.2024); 2750,00 грн. сума неустойки.
Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
З наявних у матеріалах справи доказів слідує, що ТОВ «Споживчий Центр» виконало умови договору та додаткового договору, укладеного з ОСОБА_1 , та надало відповідачу у користування кредитні кошти у розмірі 11000 грн., що підтверджується квитанцією від 25.01.2024.
Водночас, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо їх повернення, а лише частково сплатив кошти, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором №25.01.2024-100002259 від 25.01.2024, яка розрахована відповідачем станом на дату звернення до суду та становить 15710,38 грн., з яких: 6903,70 грн. основного боргу/тілу кредиту; 6056,68 грн. процентів, 2750 грн. неустойки.
Дослідивши вказаний розрахунок та графік платежів кредиту в межах строку кредитування (з 25.01.2024 по 13.06.2024), які відповідачем не спростовано, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6903,70 грн., процентами у розмірі 6056,68 грн.
Позивач також просить стягнути з відповідача заборгованості за неустойкою в розмірі 2750 грн.
Так як, згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (з подальшими змінами) в Україні впроваджено та в подальшому неодноразово продовжено воєнний стан. На час розгляду справи правовий режим воєнного стану на території України не скасований.
Слід зазначити, що основним регулятором договірних відносин є ЦК України, а не окремі закони, що вбачається з аналізу висновків постанови ВС від 10.10.2018 у справі №362/2159/15-ц.
Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
З системного аналізу як приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», про які вказує позивач, так і п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вбачається, що відповідні положення ЗУ «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняття ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".
Отже, приймаючи до уваги те, що кредитний договір укладено в період дії в Україні воєнного стану, а отже і заборгованість за неустойкою в сумі 2750 грн. нарахована відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2750 грн. - заборгованості за неустойкою до задоволення не підлягає.
За таких обставин поданий ТОВ «Споживчий Центр» позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №25.01.2024-100002259 від 25.01.2024 у сумі 12960,38 гривень, яка складається з: 6903,70 грн. заборгованості по основному боргу/тілу кредиту; 6056,68 грн. заборгованості за процентами.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (82,5%) у сумі 2 196,5 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» (код ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 133-А) заборгованість за кредитним договором №25.01.2024-100002259 від 25.01.2024 у сумі 12960 (дванадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень 38 (тридцять вісім) копійок.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» (код ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 133-А) 2196 (дві тисячі сто дев`яносто шість) гривень 50 (п`ятдесят) копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О.О. Волощук