Справа №339/121/26 
7 
2/339/138/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2026 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Скригун В.В. 
секретаря судового засідання Ганчар Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в загальному позовному провадженні справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка також діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання частки майна, що є у спільній сумісній власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка також діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання частки майна, що є у спільній сумісній власності,
В С Т А Н О В И В:
Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визначити, що їй належить на праві власності 1/6 частка квартири АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності на квартиру.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що їй на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 60,7 м.кв., житловою площею 35,7 м.кв., а іншими співвласниками вказаного житла є відповідачі.
Нещодавно вона звернувлась до нотаріуса з приводу укладення договору купівлі-продажу частини квартири, що належить їй на праві власності, однак розпорядитися своєю частиною майна вона не змогла, в зв`язку із тим, що її частка у спільному сумісному майні не визначена і посвідчити договір купівлі-продажу частки вищевказаної квартири не є можливим.
Тобто, у зв`язку з тим, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності є невизначеною, нотаріус рекомендувала звертатись до суду для визначення частки у спільному майні.
18 березня 2026 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.
30 березня 2026 року відповідачами подано зустрічний позов, згідно якого останні просять: визначити, що їм на праві власності належить по 1/6 частці квартири АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності на квартиру.
Позовні вимоги обгрунтовують тим, що вищевказана квартира визнана спільною сумісною власністю, і вони не можуть визначити на неї право власності на свої частки в позасудовому порядку. Визначення часток кожного із співвласників кв. АДРЕСА_1 їм необхідно для розпорядження своїми частками.
24 квітня 2026 року ухвалою суду прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву, вказані позови об`єднано в одне провадження.
13 травня 2026 року підготовче судове засідання закрито та призначено судовий розгляд справи. Будь-яких інших процесуальних дій не проводилося.
Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Окрім того, вимоги зустрічної позовної заяви визнає та не заперечує щодо їх задоволення.
Відповідачі за первісним позовом та позивачі за зустрічним ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтресах якого діє ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка також діє в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися. Звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи за їх відсутності, в яких вказали, що первісний позов визнають повністю. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримують та просять його задовільнити. 
Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною 4 ст. 206 ЦК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заяви відповідачів про визнання позову не суперечить закону, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб.
Суд, дослідивши докази, надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги визнання позову відповідачами, доходить висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). 
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Матеріалами справи встановлено, що предметом розгляду справи є квартира  АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 25 травня 2023 року та витягу з Державного реєстру речових прав від 12 вересня 2023 року ОСОБА_1 та членам її сім`ї, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві приватної (сумісної) власності належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 60,7 м.кв. Квартира приватизована згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" (а.с.14-15).
Відповідно Технічного паспорта на квартиру у будинках квартирного типу від 16 січня 2023 року, квартира АДРЕСА_1 , складається: із коридору площею 9,7 кв.м., вбиральні, площею 1,3 кв.м, ванни площею 2,7 кв.м., кухні площею 7,1 кв.м., комори площею 0,5 кв.м., житлової кімнати площею 11,5 кв.м., житлової кімнати площею 16,8 кв.м., житлової кімнати площею 7,4 кв.м., лоджії площею 2,7 м.кв., балкону, площею 1,0 м.кв. загальною площею 60,7 кв.м.(а.с.16-17). 
Згідно висновку про технічний стан квартири від 15 січня 2026 року за № 3151, який видано ФОП ОСОБА_8 загальна вартість квартири становить 604 050 гривень (а.с.19).
Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу (виділу) часток нерухомого майна в натурі № 3151 від 15 січня 2026 року, виданого ФОП ОСОБА_8 , визначено, що для поділу квартири АДРЕСА_1 належать по 1/6 частці квартири кожному співвласнику (а.с.20).
З викладеного вбачається, що сторонами був отриманий правовстановлюючий документ про право спільної сумісної власності на вищезазначене нерухоме майно. На даний час власники не можуть розпорядитися належним їм майном, оскільки частки кожного з них не виділені.
У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 317 ЦПК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Як визначено ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Приписами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.
Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Зі змісту ст. 357 ЦК України розуміється те, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.
Нормою ч.1 ст.368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду.
Згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
Крім того, статтею 372 Цивільного кодексу України передбачено, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
У відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Закон № 1952-IV), цей Закон регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.
Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
Згідно вимог ст. 4 Закону № 1952-IV, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.
У відповідності до ст. 386 ЦК України, Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. 
В даній справі, спосіб захисту, обраний сторонами є належним, оскільки надає можливість ефективно захистити особисті майнові права власності - право на визначення частки із майна, що є у приватній (сумісній) власності. Таке право може бути ефективно захищене судом шляхом ухвалення судового рішення про визначення кожній із сторін згідно належної кожному на праві сумісної власності частини нерухомого майна.
А тому, виходячи із законодавчо встановленої рівності часток кожного із співвласників спільної сумісної власності, відсутності іншої домовленості між ними та визнання позову відповідачами, суд приходить до висновку, що частки в праві спільної сумісної власності на квартиру становлять 1/6.
За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог первісного та зустрічного позовів у повному обсязі.
На підставі викладеного, ст.ст.316, 317, 319, 321, 328, 355-357, 368, 370, 372 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 4, 204-206, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка також діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визначення частки майна, що є у спільній сумісній власності - задоволити.
Визначити, що ОСОБА_1 , належить на праві власності 1/6 частка квартири АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності на квартиру.
Зустрічний позов  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка також діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визначення частки майна, що є у спільній сумісній власності - задоволити.
Визначити, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на праві власності належить по 1/6 частці квартири АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності на вказану квартиру.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 .
Відповідачі за первісним позовом та позивачі за зустрічним:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 .
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_4 .
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_5 .
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_6 .

Суддя Скригун В. В.