ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 629/3648/25
Номер провадження 22-ц/818/2463/26
22-ц/818/2465/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,
представника позивачки адвоката Кіндяка О.І.,
представника ГУ НП в Харківській області Тищенко В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 грудня 2025 року та додаткове рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 грудня 2025 року в складі судді Мицик С.А. по справі № 629/3648/25 за позовом ОСОБА_1 до Лозівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу досудового розслідування,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Лозівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу досудового розслідування.
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її син ОСОБА_2 помер від легенево-серцевої недостатності, двобічної пневмонії у лікувальному закладі КНП «Лозівська ТМО» м. Лозова Харківської області. На час смерті її син був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .
За фактом смерті її сина до ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та присвоєно номер кримінального провадження 12022221110001207, яке неодноразово було закрито слідчим, однак постанови про закриття провадження скасовані, досудове розслідування триває досі.
Висновком судово-медичного експерта № 12-17/585-Л3т/22 від 08 листопада 2022 року Лозівського відділення КЗОЗ ХОБСМЕ Департаменту охорони здоров?я Харківської обласної державної адміністрації встановлено, що причиною смерті ОСОБА_2 стала ендогенна інтоксикація організму, обумовлена двобічною гнійною пневмонією, гнійним бронхітом.
Постановою слідчого ГУ НП в Харківській області Лозівського РВП від 25 листопада 2022 року закрито кримінальне провадження № 12022221110001207. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження ОСОБА_2 разом з іншими військовослужбовцями, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп?яніння, о 22:00 08 вересня 2022 року вирішили викурити наркотичну речовину "План". Після цього ОСОБА_2 вколовся невідомою речовиною і пішов до кімнати, де останнього було виявлено без свідомості.
Вказала, що вона оскаржила зазначену постанову про закриття кримінального провадження, оскільки слідчим не об`єктивно встановлені причини настання смерті ОСОБА_2 , не проведені всі слідчо-оперативні дії, не допитані всі особи, не витребувані всі докази для встановлення істини по кримінальному провадженню, та ухвалою слідчого судді від 13 березня 2023 року зазначену постанову було скасовано.
У подальшому слідчим двічі: 10 жовтня 2023 року та 11 березня 2024 року прийнято постанови, якими відмовлено у задоволенні її клопотання про визнання потерпілою. Вказані постанови слідчого скасовані ухвалами слідчих суддів від 01 листопада 2023 року і 29 березня 2024 року та зобов`язано слідчого повторно розглянути її клопотання. 01 квітня 2024 року постановою слідчого визнано та залучено її до участі в кримінальному провадженні в якості потерпілої.
22 січня 2025 року постановою слідчого кримінальне провадження №12022221110001207 від 10 вересня 2022 року за ч. 1 ст. 115 КК України закрито. За її скаргою ухвалою слідчого судді від 12 березня 2025 року вказану постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасовано.
Зазначила, що наразі досудове розслідування триває вже 2 роки 8 місяців 14 днів. За цей період слідство стоїть на одному місці, її клопотання ігноруються, встановлені факти, котрі не відповідають дійсності, щодо вживання її сином наркотичних речовин, які стали підставою для відмови Міністерством оброни України у виплаті їй одноразової грошової допомоги, що вона оскаржує у порядку адміністративного судочинства. Відповідно до протоколу засідання ЦВЛК ЗСУ від 04 січня 2025 року, було встановлено, що захворювання та причина смерті її сина пов`язані із захистом Батьківщини.
У зв`язку з тривалим досудовим розслідуванням їй завдана моральна шкода, що полягає в зневірі у правоохоронній системі, неможливості більше трьох років встановити реальну причину смерті сина, незацікавленості слідчих органів у проведенні належного досудового розслідування, необхідності систематичного направлення запитів до слідчих органів та оскарження бездіяльності працівників поліції, постанов про закриття кримінального провадження. Її син добровільно повернувся із-за кордону як патріот та вступив по мобілізації в лави Збройних Сил України, а отримав від держави лише звинувачення, що недогледів за своїм здоров`ям. Вона втратила довіру до правоохоронних органів, які здійснюють свою діяльність формально, не встановлюють винних осіб у загибелі її сина, котрий визнаний почесним громадянином Червоноградської громади та похований на алеї Героїв.
З урахуванням аналогії права та закону, розміру грошової допомоги держави при втраті близьких родичів під час Захисту Батьківщини, розміром відшкодування, який вона вважає достатнім, є сума у розмірі 15 000 000,00 грн. Її син ОСОБА_2 є учасником бойових дій, захищав Батьківщину та помер за неї. Отже, моральна шкода, що полягає у неналежному виконанні своїх обов`язків працівниками правоохоронних органів та держави в цілому, підлягає відшкодуванню у співмірному розмірі.
Просила стягнути з Державного бюджету України грошові кошти в розмірі 15 000 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, вирішити питання щодо судових витрат.
17 червня 2025 року ГУНП в Харківській області надало відзив на позовну заяву, в якому просило відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивовано тим, що за фактом смерті ОСОБА_2 внаслідок отруєння невідомою речовиною внесено відомості до ЄРДР за №12022221110001207. За участі судово-медичного експерта проведено огляд трупа ОСОБА_2 , в ході якого жодних слідів, які б вказували на насильницьку смерть, виявлено не було. Згідно довідки Лозівського відділення КЗОЗ ХОБСМЕ від 10 вересня 2022 року причиною смерті ОСОБА_2 стала легенево – серцева недостатність, зумовлена двобічною пневмонією на фоні кардіоміопатії неуточненого генезу. 17 вересня 2022 року слідчим СВ Лозівського РВП Кривородько М.А. прийнято рішення про закриття кримінального провадження, яке скасоване постановою прокурора від 03 жовтня 2022 року у зв`язку з відсутністю висновку судово-медичного експерта. 31 жовтня 2022 року слідчим повторно прийнято рішення про закриття кримінального провадження, яке 04 листопада 2022 року прокурором скасовано з тієї ж причини. Після чого слідчим отримано висновок експерта № 12-17/585-ЛЗт/22 від 08 листопада 2022 року, згідно якого причиною смерті ОСОБА_2 стала ендогенна інтоксикація організму, обумовлена двобічною гнійною пневмонією, гнійним бронхітом. Будь-яких тілесних ушкоджень при дослідженні трупа не виявлено. 25 листопада 2022 року слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження, яке скасовано ухвалою слідчого судді від 13 березня 2023 року. У подальшому слідчим вчинялись слідчі дії у кримінальному провадженні, проте під час досудового розслідування не було здобуто об`єктивних даних, які б вказували на те, що відносно ОСОБА_2 вчинено злочин. Таким чином, з боку посадових осіб ГУНП в Харківській області планомірно здійснюється розслідування кримінального провадження, проводяться всі необхідні слідчі дії, передбачені нормами КПК України. Немає підстав вважати, що подання скарг в рамках досудового розслідування викликали у позивачки душевні страждання. У всіх ухвалах суду, на які позивачка посилається як на підставу відшкодування моральної шкоди, дії чи бездіяльність слідчих незаконними чи протиправними не визнавались. Ухвали слідчого судді не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими. Процесуальні рішення слідчого, визначення слідчим обсягу і характеру дій при проведенні досудового розслідування є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України, а наявність певних недоліків у процесуальній діяльності посадових осіб ГУНП в Харківській області сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої і, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. Позивачка не надала достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння їй працівниками поліції моральної шкоди. Вважає неправомірним посилання Міністерства оборони України на постанову слідчого про закриття кримінального провадження як підставу для відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги матері померлого ОСОБА_2 , оскільки постанова про закриття кримінального провадження має юридичне значення виключно в межах кримінального процесу та не має преюдиціального значення для інших органів державної влади, зокрема для Міністерства оборони України при прийнятті рішень у сфері соціального захисту. До того ж, у постанові слідчого від 25 листопада 2022 року не вказано, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок алкогольного чи наркотичного сп`яніння. 
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 грудня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів заподіяння їй моральної шкоди відповідачами.
27 грудня 2025 року від представника позивачки надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій він просив стягнути з Держави в особі ГУНП в Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.
Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 04 лютого 2023 року укладено договір про надання правової (правничої) допомоги з адвокатом Кіндяком О.І. Додатковою угодою № 1 від 24 травня 2025 року до вказаного договору сторони погодили фіксований гонорар у розмірі 50 000,00 грн. Відповідний обсяг робіт і розмір оплати послуг адвоката також підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 26 грудня 2025 року.
Додатковим рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Кінляка О.І. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.
Додаткове рішення мотивовано тим, що у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивачку.
На вказані судові рішення 17 січня 2026 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 через представника адвоката Кіндяка О.І. подала апеляційні скарги, в яких просила рішення і додаткове рішення суду – скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позов та заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційні скарги мотивовані тим, що в ухвалах слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 березня 2023 року, 12 березня 2025 року зазначено, що під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчим не проведено всіх необхідних слідчих дій, передбачених вимогами КПК України, що свідчить про явне нехтування слідчим вимог закону та завдань кримінального провадження. Підставою відшкодування позивачці моральної шкоди є не сам факт скасування прийнятих уповноваженими особами відповідачів процесуальних рішень, а встановлена незаконність цих рішень, систематична протиправна бездіяльність згаданих осіб відносно розслідування кримінальної справи та надмірна тривалість досудового розслідування. Моральна шкода полягає в зневірі позивачки до правоохоронної системи, неможливості майже три роки встановити реальну причину смерті солдата, незацікавленості слідчих органів у проведенні належного досудового розслідування, систематичного направлення запитів до слідчих органів та отримання одних і тих же відповідей, необхідності оскаржувати бездіяльність працівників поліції, скасовувати постанови про закриття кримінального провадження з причин неефективного розслідування, що встановлено ухвалами Лозівського міськрайонного суду Харківської області. Суд першої інстанції наведеного не дослідив, бездіяльність і причину завдання моральної шкоди не встановив, поклався на позицію відповідача, прийняв хибне, неправомірне, незаконне та несправедливе рішення. В апеляційній скарзі на додаткове рішення представник позивачки вказав, що відмовляючи у задоволенні позову суд також відмовив у стягненні витрат на правничу допомогу, розмір яких є обґрунтованим, доведеним, співмірним з предметом та категорією справи. Як доводи скарги фактично виклав заяву про ухвалення додаткового рішення.
Крім того, в апеляційній скарзі представник позивачки просив додатково дослідити відеозапис судового засідання по справі № 629/1269/23 від 29 березня 2024 року.
Вказане клопотання колегія суддів залишає без задоволення на підставі ст. 367 ЦПК України, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що відповідний відеозапис досліджувався судом першої інстанції. До того ж, представником позивачки не зазначено, які саме обставини, що входять до предмету доказування у справі, суд має встановити з відеозапису судового засідання щодо розгляду скарги позивачки слідчим суддею, з урахуванням наявності у матеріалах справи копії ухвали, постановленої слідчим суддею за результатами розгляду такої скарги.
20 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» від ГУНП в Харківській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому воно просило апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення та додаткове рішення - без змін. Відзив мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки саме по собі надання їй статусу потерпілої у кримінальному провадженні № 2022221110001207, задоволення скарг в рамках такого кримінального провадження не завжди може свідчити про завдання позивачці моральної шкоди органами досудового розслідування без наведення конкретних обставин та оцінки доказів, які встановлюють та підтверджують чи спростовують причинно-наслідковий зв`язок між завданою моральною шкодою та бездіяльністю органів досудового розслідування. Крім того, сам факт оскарження постанов про закриття кримінального провадження з урахуванням інших встановлених обставин справи не свідчить про протиправність дій органів досудового розслідування та завдання моральної шкоди позивачці, враховуючи що з вересня 2022 року органи досудового розслідування вживали заходи для встановлення обставин події, яка відбулася 09 вересня 2022 року. Позивачкою не надано належних та допустимих доказів заподіяння моральної шкоди відповідачами, наявності вини працівників органів досудового розслідування, а також причинного зв`язку між рішеннями, діями або бездіяльністю органу досудового розслідування і шкодою. Надані документи не підтверджують, що моральна шкода завдана саме з вини правоохоронних органів. Крім того, у всіх ухвалах суду, на які позивачка посилається як на підставу відшкодування моральної шкоди, дії чи бездіяльність слідчих Лозівського РВП ГУНП в Харківській області незаконними чи протиправними не визнавались. Оскільки позивачка не довела обґрунтованість своїх позовних вимог, що призвело до відмови в позові, судові витрати не можуть бути покладені на відповідача.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки адвоката Кіндяка О.І., який підтримав апеляційну скаргу, представника ГУ НП в Харківській області Тищекно В. В., яка проти скарги заперечувала, перевіривши законність і обґрунтованість рішення і додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 24, 26-27 том 1).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с.18 том 1).
Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть Лозівського відділення КЗОЗ ХОБСМЕ № 585 від 10 вересня 2022 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у стаціонарі КНП «Лозівське ТМО». Хвороба (патологічні стани, що призвели до смерті): легенево-серцева недостатність, двобічна пневмонія. Відповідно до довідки про причину смерті № 585 причина смерті -двобічна пневмонія (а.с. 20, 21 том 1).
Як вбачається з копії повідомлення в.о. завідуючого Лозівським відділенням КЗОЗ ХОБСМЕ від 10 вересня 2022 року на адресу слідчого, причиною смерті ОСОБА_2 є легенево-серцева недостатність, зумовлена двобічною пневмонією на фоні кардіоміопатії неуточненого генезу. Висновок судово-медичної експертизи трупа № 12-17/585-ЛЗт/22 буде закінчено і надано після отримання результатів додаткових досліджень із лабораторії ХОБСМЕ (а.с. 32, 120 том 1).
На час смерті ОСОБА_2 був солдатом Військової частини НОМЕР_1 (а.с. 66 зворот том 1). 
22 вересня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено ОСОБА_1 про смерть її сина, солдата ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в КНП «Лозівська ТМО» у м. Лозова Харківської області від легенево-серцевої недостатності, двобічної пневмонії (а.с. 22 том 1).
ОСОБА_1 28 вересня 2022 року здійснила поховання на Червоноградському кладовищі с. Бендюга на алеї Героїв свого сина ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Лозова Харківської області, що підтверджується копією довідки КП «Комунальник» від 06 жовтня 2022 року вих. № 01.Д/1.3/499 (а.с. 19 том 1).
З копії витягу з ЄРДР за номером кримінального провадження 12022221110001207 та копії рапорту за подією 102 № 91850458-09.09.2022 вбачається, що 10 вересня 2022 року до ЄРДР були внесені відомості за ч.1 ст. 115 КК України, з коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме: до Лозівського РВП надійшло повідомлення про те, що в ЦРЛ помер ОСОБА_2 внаслідок отруєння невідомою речовиною (а.с. 30, 31 том 1).
За змістом копії рапорту слідчого М. Кривородько від 12 вересня 2022 року начальнику СВ Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області, вона повідомляє про те, що в телефонній розмові із командиром в/ч НОМЕР_1 , в якій проходив службу ОСОБА_2 , останній пояснив, що при проведенні службового розслідування стали відомі такі факти: ОСОБА_2 разом з іншими військовослужбовцями, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, о 22:00 08 вересня 2022 року вирішили викурити наркотичну речовину «план». Після цього, приблизно о 22:30-23:00 ОСОБА_2 вколовся невідомою речовиною, та пішов до кімнати. В період часу з 00:00 по 00:30 військовослужбовці почули звуки кашлю, блювоти з тієї кімнати, де знаходився ОСОБА_3 , та, зайшовши до вказаного приміщення, побачили, що останній лежить без свідомості на підлозі з піною із рота. В 00:32 вони зателефонували командиру, розповіли про дану подію та він викликав швидку допомогу. О 01:00 09 вересня 2022 року ОСОБА_2 відвезли до ЦРЛ, де останній приблизно о 12:00 помер (а.с. 33 том 1). 
17 вересня 2022 року та 31 жовтня 2022 року слідчим були прийняті рішення про закриття кримінального провадження, які скасовані постановами прокурора Лозівської окружної прокуратури Шкребця А. від 03 жовтня 2022 року та 04 листопада 2022 року відповідно (а.с. 193 зворот – 194 том 1).
Згідно копії висновку експерта № 12-17/585-ЛЗт/22 (експертиза розпочата 09 вересня 2022 року, закінчена 08 листопада 2022 року), на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_2 , враховуючи дані наданої медичної документації і результати лабораторних експертиз, лікар судово-медичний експерт дійшов висновків, що причиною смерті ОСОБА_2 стала ендогенна інтоксикація організму, обумовлена двобічною гнійною пневмонією, гнійним бронхітом. Будь-яких тілесних ушкоджень при дослідженні трупа не виявлено. При судово-медичній експертизі крові трупа ОСОБА_2 етиловий, метиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутіловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені (а.с. 34-42, 120 зворот -124 том 1).
Постановою слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області Кривородько М.А. від 25 листопада 2022 року кримінальне провадження №12022221110001207 закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України (а.с. 56 том 1).
На адвокатські запити представника Райчук Л.П. від 09 лютого 2023 року та 20 лютого 2023 року слідчий Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області М. Кривородько 14 та 22 лютого 2023 року повідомила про те, що прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 12022221110001207 в зв`язку з відсутністю події злочину, за п. 1 ч.1 ст. 284 КПК України (а.с. 29, 49 том 1).
Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 березня 2023 року у справі № 629/1269/23 скаргу адвоката Кіндяка О.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , задоволено. Скасовано постанову слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області Кривородько М.А. від 25 листопада 2022 року про закриття кримінального провадження №12022221110001207 від 10 вересня 2022 року (а.с. 59 зворот – 60 том 1).
Постановою слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області Кривородько М.А. від 27 квітня 2023 року було доручено органу досудового розслідування ВП № 1 ПРУП ГУНП в Полтавській області провести слідчі та процесуальні дії, зокрема, встановити місцезнаходження ОСОБА_1 та допитати її в якості свідка, за фактом наявних у неї відомостей щодо настання смерті її сина, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 (а.с. 68 том 1).
Слідча ОСОБА_4 також зверталася із запитом до командира в/ч НОМЕР_1 стосовно надання Лозівському РВП ГУНП в Харківській області копій матеріалів службового розслідування, проведеного за результатами настання смерті ОСОБА_2 (а.с. 69 том 1). 
З копії наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 6 «Про результати розслідування факту смерті солдата ОСОБА_2 » вбачається, що головними причинами смерті солдата ОСОБА_2 було недбале ставлення до себе і свого здоров`я та несвоєчасне звернення про медичну допомогу. Смерть солдата ОСОБА_2 не пов`язана з проходженням військової служби (а.с. 64-66 том 1).
Згідно копії витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09 січня 2023 року № 9, солдата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від легенево-серцевої недостатності, двобічної пневмонії, у зв`язку зі смертю виключено із списків особового складу в/ч НОМЕР_1 і направлено документи до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Смерть не пов`язана з проходженням військової служби (а.с. 63 том 1).
Постановою слідчої ОСОБА_5 від 10 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 в частині, зокрема, визнання ОСОБА_1 потерпілою (а.с. 73-74 том 1).
Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 листопада 2023 року у справі № 629/1269/23 скаргу адвоката Кіндяка О.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , задоволено частково. Постанову слідчого ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні №12022221110001207 від 10 вересня 2022 року за ч.1 ст.115 КК України, скасовано та зобов`язано слідчого повторно розглянути клопотання про залучення ОСОБА_1 у якості потерпілої (а.с. 80-82 том 1).
Постановою слідчого Огаренка С.О. від 11 березня 2024 року відмовлено у задоволенні адвокатського запиту представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 щодо виконання ухвали слідчого судді про повторний розгляд клопотання про залучення ОСОБА_1 у якості потерпілої у кримінальному провадженні (а.с. 91-93 том 1). 
Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 березня 2024 року у справі № 629/1269/23 скаргу адвоката Кіндяка О.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , задоволено частково. Постанову слідчого Огаренка С.О. про відмову у задоволенні адвокатського запиту та фактичній відмові у визнанні потерпілою по кримінальному провадженню №12022221110001207 скасовано та зобов`язано слідчого повторно розглянути клопотання про залучення ОСОБА_1 у якості потерпілої (а.с. 99-102 том 1).
Постановою слідчого Огаренка С.О. від 01 квітня 2024 року визнано та залучено ОСОБА_1 до участі в кримінальному провадженні №12022221110001207 від 10 вересня 2022 року в якості потерпілої (а.с.106-107 том 1). 
Слідчий Огаренко С.О. 05 квітня 2024 року та 16 вересня 2024 року повідомив представника ОСОБА_1 адвоката Кіндяка О.І. про розгляд його адвокатських запитів (а.с.104, 117 том 1).
10 жовтня 2024 року в якості свідка допитано ОСОБА_7 , який особисто був знайомий з військовослужбовцем ОСОБА_2 , та разом проходили військову службу в в/ч НОМЕР_1 , який засвідчив, що 08 вересня 2022 року ввечері, зайшовши до будинку, де на той час мешкав ОСОБА_2 разом з іншими військовослужбовцями, помітив їх за вживанням спиртних напоїв та курінням «марихуани», та попри це на зауваження вони не реагували. Далі приблизно о 00:30, 09 вересня 2022 року йому повідомили, що ОСОБА_2 стало зле. Після чого військовослужбовцями було викликано швидку медичну допомогу, до приїзду якої ОСОБА_2 надалася невідкладна медична допомога, після приїзду БШМД останнього було госпіталізовано до Лозівської ЦРЛ, де приблизно о 12 годині ОСОБА_2 помер. Крім цього свідок засвідчив, що раніше ОСОБА_2 не скаржився на стан свого здоров`я та не повідомляв що він потребує медичної допомоги (а.с. 185 том 1).
З відповіді Лозівської окружної прокуратури від 17 жовтня 2024 року № 61-673-22 вбачається, що вивченням матеріалів кримінального провадження №12022221110001207 встановлено, що воно потребує активізації, прокурором надано слідчому ґрунтовні вказівки, на виконання яких вчинено низку слідчих дій (а.с. 129 том 1).
Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 жовтня 2024 року у справі № 629/1269/23 клопотання слідчого СВ Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області Огаренка С.О. про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні № 12022221110001207 від 10 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - задоволено. Надано слідчому тимчасовий доступ до медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого на ім`я ОСОБА_2 , який знаходився на лікуванні у терапевтичному відділенні КНП “Лозівське ТМО” Лозівської міської ради Харківської області, з подальшим її вилученням.
Постановою слідчого Огаренка С.О. від 22 січня 2025 року кримінальне провадження №12022221110001207 від 10 вересня 2022 року за ч.1 ст.115 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Зазначено, що під час досудового розслідування та проведених слідчих дій не було здобуто об`єктивних даних, які б вказували на те, що відносно ОСОБА_2 вчинено злочин (а.с.145 зворот -146 том 1).
З копії відповіді Харківської обласної прокуратури від 27 лютого 2025 року № 09/5-2558-25 вбачається, що СВ Лозівського РВП ГУНП здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12022221110001207 від 10 вересня 2022 року за фактом смерті військовослужбовця ОСОБА_2 за ч.1 ст.115 КК України. У ході досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) дій, допитано свідків, проведено судово-медичну експертизу, отримано з військової частини акт проведення розслідування нещасного випадку, тощо. Під час здійснення досудового розслідування об`єктивних даних про умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_2 іншою особою (особами) не отримано. За результатами досудового розслідування слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу злочину (а.с. 163-164 том 1).
Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 березня 2025 року у справі № 629/1269/23 скаргу адвоката Кіндяка О.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , задоволено. Скасовано постанову слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області Огаренка С.О. від 22 січня 2025 року про закриття кримінального провадження №12022221110001207 від 10 вересня 2022 року (а.с. 157-158 том 1).
Вказане кримінальне провадження триває.
Крім того, з пункту 20 копії Витягу із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 27 грудня 2024 року № 44/в вбачається, що відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби, солдата ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), на підставі постанови від 25 листопада 2022 року про закриття кримінального провадження №1202222211100001207, в якій зазначено, що до Лозівського РВП надійшло повідомлення про те, що в лікувальному закладі помер ОСОБА_2 внаслідок отруєння невідомою речовиною. В цій же постанові зазначено, що ОСОБА_2 разом з іншими військовослужбовцями, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння о 22:00 08 вересня 2022 року вирішили покурити наркотичну речовину «план». Після чого ОСОБА_2 вколовся невідомою речовиною і пішов до кімнати, де останнього було виявлено без свідомості. Згідно з висновком експерта ХОБСМЕ від 08 листопада 2022 року № 12-17/585-ЛЗт/22 при надходженні до лікувального закладу було взято у ОСОБА_2 тест на психотропні речовини, який був позитивним на марихуану. Було встановлено діагноз отруєння невідомою речовиною скоріше із психотропною дією. Причиною смерті ОСОБА_2 стала інтоксикація організму. Двобічна пневмонія. Згідно зі статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення дій у стані наркотичного сп`яніння (а.с. 138 зворот -139 том 1).
Згідно копії Витягу з протоколу засідання ВЛК Центральної ВЛК ЗСУ від 04 січня 2025 року № 103 встановлено, що захворювання солдата ОСОБА_2 «Двобічна пневмонія. Легенево-серцева недостатність» розвинулось під час участі в бойових діях, що підтверджено довідкою про безпосередню участь в бойових діях вих. №1457 від 29 березня 2024 року, та призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини. Постанову за протоколом засідання штатної 16 Регіональної ВЛК від 14 червня 2024 року № 1404 скасовано (а.с. 141, 172 зворот).
Згідно копії відповіді ГУ СП Міністерства оборони України від 04 лютого 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, подавались документи, визначені Порядком № 975. Комісією приймалось рішення на підставі поданих ІНФОРМАЦІЯ_5 документів. Зауважено, що у висновку судово-медичного експерта № 12-17/585-ЛЗт/22 в частині «Обставини справи» є посилання на медичну карту стаціонарного хворого № 1226, в якій зазначено про отруєння невідомою речовиною (скоріше з психотропною дією) та позитивний результат тесту на психотропні речовини (марихуану). Зазначено про те, що встановлення судово-медичним експертом відсутності стану алкогольного сп`яніння не є підтвердженням відсутності стану наркотичного сп`яніння. В разі надходження до Департаменту соціального забезпечення комплекту документів щодо призначення одноразової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 з долученими копіями зазначеного ним рішення суду та документів щодо наявності (або відсутності) у померлого станів алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, він буде повторно поданий на розгляд Комісії з прийняття відповідного рішення (а.с. 168 том 1).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року у справі № 380/8221/25 визнано протиправним та скасовано пункт 20 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого у вигляді протоколу від 27 грудня 2024 року № 44/в про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_2 . Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, як матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця ОСОБА_2 . Стягнуто з Міністерства оборони України за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору (а.с. 199-202 том 1).
Справа № 380/8221/25 перебуває на стадії апеляційного перегляду.
04 лютого 2023 року між адвокатом Кіндяк О.І. та клієнтом ОСОБА_1 укладено договір про надання правової (правничої) допомоги (а.с. 52-53 том 2).
Пунктом 2 додаткової угоди № 1 від 24 травня 2025 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 04 лютого 2023 року передбачено, що вартість послуг (гонорару) адвоката визначається на підставі акту виконаних робіт та становить 50 000,00 грн (а.с. 54 том 2). 
26 грудня 2025 року сторони договору склали акт приймання-передачі наданих послуг, відповідно до умов якого клієнт зобов`язаний сплатити адвокату за участь в цивільній справі 50 000,00 грн. Згідно акту адвокатом було надано наступні послуги: консультації, написання процесуальних заяв; заяви про ознайомлення з матеріалами цивільної справи, складання та підготовка документів до подачі позовної заяви, складання самої позовної заяви та посвідчення додатків; протягом усього судового процесу було складено та здійснено подання до суду заяви про долучення доказів по справі, відповідь на відзив, клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференцій, виготовлення копії документів як додатків до позову, аналіз чинного законодавства з приводу стягнення моральної шкоди, участь в судових засіданнях, аналіз документів, поданих відповідачем за позовом, складання процесуальних документів для подачі до суду підтвердження судових витрат та витрат на адвоката (а.с. 55 том 2). 
Відповідно до статей 55, 56 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
Тобто саме у цих статтях ЦК України реалізовані конституційні гарантії права на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади.
Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків або відшкодування моральної шкоди.
У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблений висновок, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості під час покладення на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.
Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.
Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).
Зазначений правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 12 березня 2019 року в справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18), від 03 вересня 2019 року в справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18).
Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив із недоведеності позовних вимог, оскільки позивачкою не надано належних доказів на підтвердження фактів заподіяння їй моральних страждань, наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями (бездіяльністю) службових осіб органу досудового розслідування, що в силу вимог статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.
Визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).
У справі, яка переглядається, позивачка пов`язувала завдання їй моральних страждань із надмірно тривалим та неналежним, на її думку, розглядом посадовими особами Лозівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області кримінального провадження за фактом смерті її сина.
Проте, зазначене не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими, оскільки оскарження ОСОБА_1 постанов слідчого є механізмом реалізації її права на судовий контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування та додержанням прав особи в кримінальному провадженні.
Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, що гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, у тому числі бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Згідно із частиною другою статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
В ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування забезпечується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.
Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у ній.
Проте, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама собою не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої.
При цьому не будь-яке рішення слідчого судді свідчить про протиправність дій державних органів, а мають значення конкретні обставини, встановлені таким рішенням. При встановленні в порядку судового контролю слідчим суддею протиправності дій чи бездіяльності слідчих органів для вирішення питання про відшкодування шкоди необхідним є доведення заподіяння такими діями (бездіяльністю) моральної шкоди та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяною шкодою.
Сам факт винесення слідчим суддею процесуальних ухвал не тягне безумовний наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди.
Реалізація особою її права на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом у разі задоволення таких скарг, становить достатньо справедливу сатисфакцію з відшкодування шкоди, яку зазнав позивач.
Цей висновок узгоджується з рішеннями ЄСПЛ від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» та від 09 лютого 2007 року «Білуха проти України», де встановлено, що визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі.
Отже, судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлено ухвали слідчих суддів, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій слідчого і притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 липня 2021 року у справі № 596/818/20, від 25 січня 2021 року у справі № 227/4410/19, від 25 березня 2021 року у справі № 227/3052/19, від 04 квітня 2022 року у справі № 638/12050/20, від 19 грудня 2022 року у справі № 466/5021/18, від 27 березня 2023 року у справі № 757/221/21-ц.
Метою оскарження позивачкою постанов слідчого Лозівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області було оспорювання процесуальної діяльності та незгода з прийнятими процесуальними рішеннями відповідно до вимог КПК України. Зазначене не є безумовним доказом неправомірних дій або бездіяльності у розумінні статті 1174 ЦК України.
Позивачка не довела належними і допустимими доказами факт завдання їй шкоди внаслідок дій слідчого у кримінальному провадженні і причинний зв`язок між діями слідчого і настанням негативних наслідків для неї.
Слідчий суддя в ухвалах про скасування постанов слідчого, на які посилається ОСОБА_1 , зазначав, що слідчим не проведено всіх необхідних слідчих дій, передбачених вимогами КПК України, що свідчить про нехтування вимог закону та завдань кримінального провадження, проте не вказав на конкретні порушення, у резолютивних частинах ухвал не робив висновків щодо визнання дій слідчого неправомірними.
Сам факт задоволення скарг ОСОБА_1 слідчим суддею беззаперечно не свідчить про спричинення позивачці моральної шкоди.
Посилання позивачки на тривалість досудового розслідування як підставу для відшкодування моральної шкоди колегія суддів відхиляє. Як вбачається з матеріалів справи, відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 10 вересня 2022 року і кримінальне провадження триває. Протягом цього часу у межах кримінального провадження було проведено низку слідчих (розшукових) дій: допитано свідків, проведено судово-медичну експертизу, отримано з військової частини акт проведення розслідування нещасного випадку, отримано доступ до медичної справи, залучено потерпілу тощо. З огляду на необхідність вчинення слідчих дій та відсутність бездіяльності з боку органу досудового розслідування, підстав вважати строк перебування кримінального провадження у провадженні слідчих надмірно тривалим і таким, що завдає моральної шкоди позивачці, немає. 
Матеріали справи не містять судових рішень щодо недотримання слідчими розумних строків, та якими б встановлено протиправну бездіяльність під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Доводи ОСОБА_1 щодо невиплати їй грошової компенсації у зв`язку зі смертю сина через обставини, встановлені у кримінальному провадженні, також не можуть бути взяті до уваги, оскільки питання такої виплати належить до компетенції Міністерства оборони України, а не органу досудового розслідування, і правомірність відмови у виплаті коштів є предметом розгляду адміністративного суду.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими.
Зроблені судом висновки по суті спору узгоджуються з висновками щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеними у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 757/16038/20-ц, від 19 червня 2023 року у справі № 638/10789/20, від 15 липня 2024 року у справі № 127/17413/22, від 28 липня 2025 року у справі № 454/120/24.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 здебільшого ідентичні доводам її позовної заяви та відповіді на відзив і висновків суду не спростовують.
Враховуючи, що підстав для задоволення позову немає, то витрати на правничу допомогу в силу загального правила ст. 141 ЦПК України покладаються на позивачку. Отже, оскаржуване додаткове рішення про відмову у стягненні судових витрат також відповідає вимогам закону.
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судові рішення судом ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення і додаткового рішення суду - без змін.
Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення, отже підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 грудня 2025 року та додаткове рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 грудня 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 травня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина