Справа № 533/782/25
Провадження № 2/533/31/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді - Козир В.П.,
за участю:
секретаря судового засідання - Заворотної К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

10 вересня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 962144016 у розмірі 66682,00 гривень, що складається зі:
- заборгованості за основною сумою боргу - 13298,50 гривень;
- заборгованості за процентами - 53383,50 грн.

Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності представника позивача та, у випадку неявки в судове засідання відповідача, - ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Процесуальні дії та рішення у справі

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 23 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 24 листопада 2025 року (а.с. 48-50).

12 листопада 2025 року від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 55-61) та заява про зупинення розгляду справи (а.с. 62).

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 24.11.2025 у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про зупинення розгляду справи відмовлено (а.с.65-67).

Цією ж ухвалою суду на підставі ч. 7 ст. 81 ЦПК України витребувано від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію та запропоновано позивачеві ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» протягом 10 днів з дня отримання ухвали надати до суду докази на підтвердження власних позовних вимог, зокрема факту набуття Товариством з обмеженою відповідальність «Таліон Плюс» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 03.04.2023 № 962144016. У судовому засіданні оголошено перерву до 08.01.2026.

04.12.2025 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про витребування інформації від АТ КБ «Приватбанк» та відповідь на відзив (а.с.72-74, 77-89).

31.12.2025 від відповідача надійшли письмові пояснення (а.с. 92).

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 08.01.2026 повторно витребувано від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію (а.с. 95-97).

Також цією ухвалою суду витребувано від позивача Товариства обмеженою з відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» докази набуття Товариством з обмеженою відповідальність «Таліон Плюс» права вимоги до відповідача (реєстр прав вимог, акт приймання-передачі тощо) за договором факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01.

22.01.2026 від АТ КБ «Приватбанк» надійшла витребувана ухвалою суду інформація (а.с. 104-105).

28.01.2026 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів (а.с. 106-107), у якому позивач просив долучити до матеріалів справи копію реєстру боржників № 242 від 01.08.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 (а.с. 108-109). Докази направлення долучених доказів відповідачу позивач не надав.

26.02.2026 від відповідача надійшла заява, в якій він повідомив, що не має можливості з`явитися у судове засідання, призначене на 03.03.2026; раніше поданий ним відзив на позовну заяву та письмові пояснення по суті спору підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів та поданих ним письмових заперечень. Також звертав увагу суду на те, що витребувані ухвалою суду докази станом на дату подання цієї заяви позивачем не надані (а.с. 111).

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 03 березня 2026 року роз`яснено позивачу необхідність надання суду доказів направлення відповідачу додатково наданого доказу (копію реєстру боржників № 242 від 01.08.2023 до договору факторингу № 28/1118-01) у паперовій формі листом з описом вкладення. У судовому засіданні оголошено перерву до 28.04.2026 (а.с.114-115).

24.03.2026 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів (а.с.120-121), у якому позивач прохав суд долучити до матеріалів справи докази направлення відповідачу (а.с.123).

У судове засідання 28.04.2026 представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, не з`явився. У позовній заяві та письмових заявах просив суд розгляд справи проводити за його відсутності. 

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання 28.04.2026 не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 119). Подав заяву про неможливість з`явитися у судове засідання та розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів та поданих ним письмових заперечень (а.с. 125).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Аргументи сторін

Позиція позивача (а.с. 3-6,77-89)

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.04.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 962144016 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

У подальшому право вимоги за кредитним договором до відповідача неодноразово відступалося. Останнім кредитором є позивач.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 962144016 у сумі 66682,00 грн, з яких:
- 13298,50 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 53383,50 грн - сума заборгованості за процентами.

За ствердженням позивача, з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 27.02.2025 позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

Не погодившись з аргументами відповідача, зазначеними у відзиві на позовну заяву, позивач у відповіді на відзив зазначив, що електронний підпис з одноразовим ідентифікатором (далі - «ЕПОІ»)) по суті є видом вдосконаленого цифрового підпису, хоча в Законі України «Про електронну комерцію» так і не називається. Його суть полягає у використанні одноразових повідомлень (паролів, кодів, підтверджень) шляхом телекомунікаційних засобів. Найчастіше використовуються смс, повідомлення в месенджерах в якості підтвердження волі підписанта. ЕПОІ широко використовується, наприклад, в сфері мікрокредитування.

Із матеріалів справи вбачається, що договори між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на вебсайті первісного кредитору подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який відповідач використав для підтвердження підписання договору.

Позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитного договору в електронній формі, тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Відповідачем не заперечується факт укладення вищевказаного кредитного договору належними доказами. Отже, позивачем доведено факт укладання вищевказаного договору відповідачем в електронній формі, тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.

Позивач зазначав, що якщо відповідач не згодний з розрахунком заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості, він має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду.

Відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, відповідач суду не заявив.

Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором відповідач також суду не надав. Відповідачем при підписанні кредитного договору не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування відсотків зазначеного договору.

Підписавши договори відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з їх умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту, позики до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договорів.

Щодо повідомлення про відступлення права вимоги позивач пояснював, що у законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Договором факторингу передбачено, що попередній кредитор зобов`язаний повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних новому кредитору. Однак дані листи ніяким чином не змінюють умов кредитних договорів, а носять лише інформаційний характер. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, що відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Щодо відступлення права вимоги позивач наполягав на тому, що відповідач не є стороною оспорюваного ним правочину, позивачем не наведено та, відповідно, не доведено, які його права та законні інтереси порушені цими правочинами (договорами факторингу). Договір факторингу укладений між первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідача.

При нормативному обґрунтуванні позову позивач посилався на статтю 131-2 Конституції України, статті 3, 15, 16, 20, 204, 205, 207, 509, 512, 514, 516, 525-526, 530, 599, 610-612, 625-628, 638-642, 644, 1046, 1047, 1054, 1055, 1076-1077, 1082 ЦК України, статті 19, 58, 60, 76, 81, 83, 106, 123, 124, 133, 174, 175, 179, 274 ЦПК України, статті 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статті 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» ,статті 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та правові висновки Верховного Суду України у справі № 6-979цс15 (постанова від 23 вересня 2015 року), у справі № 732/670/19 (постанова від 09 вересня 2020 року), у справі № 404/502/18 (постанова від 23 березня 2020 року), у справі № 127/33824/19 (постанова від 07 жовтня 2020 року), у справі № 561/77/19 (постанова від 16 грудня 2020 року), у справі № 524/5556/19 (постанова від 12 січня 2021 року), у справі № 554/5090/16-к (постанова від 29 березня 2021 року), у справі № 234/7160/20 (постанова від 28 квітня 2021 року), у справі № 2-1383/2010 (постанова від 14 листопада 2018 року), у справі № 526/405/13 (постанова від 10 січня 2019 року), у справі № 2-879/13 (постанова суду від 27 травня 2020 року) у справі № 910/1755/19 (постанова від 04 червня 2020 року), у справі № 910/10963/19 (постанова від 28 жовтня 2020 року), у справі №905/306/17 (постанова від 02 листопада 2011 року), у справі № 753/20537/18 (постанова від 29 червня 2021 року), у справі №334/6972/17 (постанова від 21 липня 2021 року), у справі № 5026/886/2012 (постанова від 27 вересня 2021 року).

Позиція відповідача (а.с. 55-61, 92, 126-127)

Відповідач ОСОБА_1 не погодився з позовними вимогами, уважав їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 зазначав, що позивач не надав доказів укладення договору саме відповідачем, а саме отримання коду через sms-повідомлення відповідно до вимог ЗУ «Про електронну комерцію». Також відповідач уважав, що позивач не набув права вимоги належним чином, оскільки ОСОБА_1 не отримав жодних повідомлень про відступлення права вимоги.

У письмових поясненнях відповідач зазначив, що позивач: не довів належним чином безперервний ланцюг переходу права вимоги, не підтвердив свій статус належного кредитора та заявив до стягнення суму, сформовану з порушенням вимог законодавства.

У запереченнях проти поданих позивачем доказів відповідач стверджував, що сума, заявлена у позовній заяві, не відповідає розрахунку, що свідчить про відсутність достовірного розрахунку заборгованості; розрахунок неможливо перевірити; позивач не довів належним чином свого права вимоги; позивач неправомірно нарахував відсотки після відступлення права вимоги; позивач допускає недобросовісну поведінку (розголошує інформацію про заборгованість та здійснює психологічний тиск).

При нормативному обґрунтуванні своєї позиції відповідач посилався на ст. 512, 514, 516 ЦК України, ч. 5 ст. 17 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 3, 13, 44 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

03.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (за договором - кредитодавець) та відповідачем ОСОБА_1 (за договором - позичальник) було укладено договір кредитної лінії № 962144016 (надалі - кредитний договір або договір кредиту), який було підписано електронним підписом позичальника (відповідача), відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», про що свідчить п. 4.10.6, п. 14.2, р.15 кредитного договору (а.с. 8 (на звороті)-17).

Кредитний договір містить такі терміни та визначення, що використовуються у договорі:
- дисконтний період кредитування або дисконтний період - період користування кредитом, протягом якого позичальник має право отримувати нові транші у межах встановленого кредитного ліміту, у тому числі у разі часткового погашення кредиту протягом строку дії договору (п.1.1.3 кредитного договору);
- електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних позичальником та пересилаються кредитодавцю (п. 1.1.5 кредитного договору);
- заявка - анкета встановленої кредитодавцем форми, що інтегрована в інформаційно телекомунікаційну систему кредитодавця, яка заповнюється позичальником через телекомунікаційний ресурс кредитодавця. Заявка заповнюються з метою вчинення електронного правочину, ідентифікації в Інформаційно-телекомунікацій системі кредитодавця, у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» та містить дані що необхідні для прийняття кредитодавцем рішення щодо видачі чи відмови у видачі кредиту (п. 1.1.8 кредитного договору);
- продовження дисконтного періоду або пролонгація - умова договору, яка дає можливість позичальнику продовжити строк дисконтного періоду шляхом здійснення оплати всіх нарахованих на день платежу процентів за користування кредитом з відповідним призначенням платежу (п. 1.1.23 кредитного договору);
- термін платежу - календарна дата, коли позичальник має повернути суму кредиту та/або сплати проценти за користуванням ним, визначена за правилами описаними в договорі (п. 1.1.31 кредитного договору).

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 13300 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - правила).

Згідно з п. 2.2 кредитного договору сума кредитного ліміту, вказана в п. 2.1 договору , -це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника.

Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 13 300 грн 00 коп. одразу після укладення договору, орієнтовна дата повернення якого 03.05.2023 (п. 2.3 кредитного договору).

Другий та решта траншів з договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах, передбачених цим договором (п. 2.4 кредитного договору).

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку, передбаченому п. 3.2 договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору сторони погодили, що встановлений в п. 3.1 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена…

Згідно з п. 3.3 кредитного для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 3870 грн 30 коп. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через особистий кабінет.

Продовження строку дисконтного періоду не призводить до зміни істотних умов договору в бік погіршення для позичальника. Всі істотні умови які застосовуються протягом всього строку дії цього договору зазначенні в цьому договорі в момент його укладення. оскільки пролонгація не є зміною істотних умов договору, зокрема строку дії договору, то вона не потребує укладення додаткових угод до договору, в тому числі пролонгація не потребує застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Ініціювання позичальником пролонгації є конклюдентною дією, спрямованою на застосування тих чи інших передбачених цим договором умов користування кредитом без зміни строку дії договору (п. 3.4 кредитного договору).

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору з метою укладення цього договору позичальник, ознайомившись з правилами, заповнив заявку, вказавши всі дані, визначені в заявці як обов`язкові. При подачі заявки позичальник вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення договору (перший транш) та плановий строк дострокового повернення кредиту, протягом якого застосуються спеціальні умови користування кредитом - дисконтний період. Максимально доступна сума кредиту, яка доступна позичальнику і яку позичальник може отримати другим та наступними траншами, вказана в п. 2.1 договору як сума кредитного ліміту, та визначається кредитодавцем в залежності від кредитного рейтингу позичальника.

У п. 4.7 кредитного договору зазначено, що … верифікація позичальника здійснена шляхом отримання інформації про позичальника з офіційного та/або надійного джерела, а саме таким способом: спосіб верифікації - договір покладання з АТ КБ «Приватбанк»; дата отримання інформації - 01.09.2022; ідентифікатор для перевірки сесії передачі інформації - fed8c57c-f563-495e-80e6-779ab980704.

Відповідно до п. 4.10.6 кредитного договору позичальник ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надав згоду (акцепт) шляхом направлення повідомлення кредитодавцю, яке підписано відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови договору, одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка стає активною лише після отримання та введення одноразового ідентифікатора. Після підпису електронного повідомлення позичальником, зазначене повідомлення надійшло в інформаційно-телекомунікаційну систему кредитодавця, відповідно з цього моменту кредитодавець повідомлений про те, що позичальник надав згоду (акцептував) на пропозицію (оферту) кредитодавця щодо укладання договору. Моментом підписання цього договору є використання його сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписанням договору зі сторони кредитодавця є формування на дання на ознайомлення позичальнику оферти, а також генерація та направлення позичальнику одноразового ідентифікатора. Підписанням договору зі сторони кредитодавця є направлення кредитодавцем позичальнику повідомлення, що містить одноразовий ідентифікатор.

Згідно з п. 5.1 кредитного договору кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом переказу коштів, який завершується зарахування грошових коштів на поточний рахунок, для управління яким випущена платіжна картка  НОМЕР_1 , що відбувається до 3 банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором.

На момент укладення цього договору сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування - 03.05.2023, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником (п. 7.1 кредитного договору).

Відповідно до п. 7.2.1 кредитного договору основна сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору.

Згідно з п. 7.3 кредитного договору проценти за договором сплачуються в наступному порядку: протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього договору (п.7.3.1); після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно (п.7.3.2). 

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, договором не передбачено.

У відповідності до п. 8.2 кредитного договору процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за договором та загальна вартість кредиту за договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховується в порядку, описаному нижче.

Відповідно до п.8.3.1 кредитного договору за період від дати видачі до 03.05.2023 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 354,05 відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,97 відсотків від суми кредиту за кожен день користування ним (далі - дисконтна процентна ставка).

У відповідності до п. 8.3.2, у разі якщо позичальник вчинить описані у п. 3.2 договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 03.05.2023 проценти нараховуються за ставкою 709,73 відсотків річних, що на день укладення договору становить 1,94 відсотків в день від суми кредиту за кожен день користування ним (далі - індивідуальна процентна ставка).

Згідно з п. 8.4 кредитного договору після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним.

Відповідно до п. 8.8 кредитного договору для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п. 2.3 договору, за перші 30 днів дисконтного періоду орієнтовна загальна вартість кредиту складе 17170 грн 30 коп. та буде включати в себе загальні витрати з кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 3870 грн 30 коп. та суму кредит у розмірі 13300 грн 00 коп. Орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно з методикою Національного банку України, складе 2136,67 % річних, при цьому загальна вартість першого траншу за кредитом у процентному вираженні за строк дисконтного періоду складає 129,10 % від суми першого траншу.

У відповідності до п. 8.9 кредитного договору викладені у п. 8.8 договору значення можуть змінюватись в сторону зменшення у разі дострокового повного чи часткового погашення кредиту, або у сторону збільшення у разі отримання додаткових траншів за договором, оформлення пролонгацій за договором та у разі користування кредитом після закінчення дисконтного періоду.

Відповідно до п. 8.10 кредитного договору продовження строку дисконтного періоду та настання відкладальних обставин нарахування процентів за ставкою, що застосовується без продовження дисконтного періоду, не є зміною істотних умов цього договору та не потребує змін цього договору та укладення додаткових угод до нього. Усі істотні умови договору, в тому числі порядок продовження строку дії договору, розмір процентних ставок та порядок їх застосування, погоджені сторонами під час укладання цього договору.

Згідно з п. 9.1.1.1 кредитного договору кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим договором.

У відповідності до п. 9.1.1.5 кредитного договору кредитодавець має право в будь-який час, в тому числі після закінчення дисконтного періоду, без згоди позичальника відступити права грошової вимоги за договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу.

Відповідно до п. 9.2.2.1 кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на поточний рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах договору, у строки передбачені договором.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання (п. 11.1 кредитного договору).

Невід`ємною частиною цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua (п. 14.1 кредитного договору).

Згідно з п. 14.2 кредитного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем з приводу укладення цього договору в якості підписів сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Під час виконання цього договору, для цілей ініціювання отримання нових траншів чи пролонгацій, сторони використовують логін та пароль від особистого кабінету в якості простого електронного підпису позичальника у розумінні Закону України «Про електронні довірчі послуги».

У п. 15 кредитного договору зазначено реквізити сторін, зокрема, і позичальника, а саме: зазначено прізвище, ім`я, по батькові відповідача « ОСОБА_1 », місце проживання ( АДРЕСА_1 ); ідентифікаційний номер відповідача ( НОМЕР_2 ); адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; телефон: НОМЕР_3 та одноразовий ідентифікатор: MNV9РА22, відправлено 03.04.2023 17:33:04, введено 03.04.2023 17:33:17.

У паспорті споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору № 962144016 від 03.04.2023 наведені такі умови кредитування: тип кредиту - кредитна лінія; сума/ліміт кредиту - 500-25000 грн; строк кредитування - до 1826 днів (дисконтний період 1-65 днів, з можливістю продовження); мета отримання кредиту - на споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту - цілодобово (24/7), шляхом переказу грошових коштів позичальнику, після заповнення заявки на сайті www.moneyveo.ua або в мобільному додатку, або за допомогою іншого програмного забезпечення з доступом до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця (особистого кабінету позичальника) в строк від 1 хвилини до 3-х днів. Процентна ставка, відсотків річних - дисконтна процентна ставка: 3,65 % - 766,50 %; індивідуальна процентна ставка: 383,25 - 766,50 % ; базова процентна ставка - 766,50 %; після закінчення дисконтного періоду - 1087,70%; тип процентної ставки - фіксована. Дата надання інформації - 03.04.2023, інформація зберігає чинність та є актуальною до 06.04.2023 (а.с. 7-8).

Відповідно до копії платіжного доручення від 03.04.2023 № c9c20e8b-d626-4280-b4bb-15c8ba48e491 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти у сумі 13300,00 грн на картку № НОМЕР_1 отримувача « ОСОБА_1 », код отримувача: НОМЕР_2 ; призначення платежу: згідно з договором № 962144016 від 03.04.2023, ОСОБА_1 , код НОМЕР_2 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с. 18).

Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , емітовано платіжну карту № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) (а.с. 104). Також, у довідці зазначено, що номер телефону, на який відправлялася інформація про підтвердження операцій станом на 12.01.2026 - НОМЕР_6 .

З виписки за договором за період 03.04.2023-06.04.2023 встановлено, що на картку № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_1 , 03.04.2023 відбулося зарахування переказу у сумі 13300,00 грн (а.с. 105).

Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 19-20), виконаного первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», сума заборгованості відповідача за період з 03.04.2023 по 01.08.2023 становила 33392,80 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 13298,50 гривень; сума заборгованості за процентами - 20094,30 гривень.

Заборгованість нарахована за 121 день, з яких за період з 03.04.2023 по 03.05.2023 з розрахунку 0,97 % у день користування кредитом, з 04.05.2023 по 29.05.2023 з розрахунку 1,94 % у день користування кредитом, з 30.05.2023 по 27.06.2023 з розрахунку 1,56 % в день та з 01.07.2023 по 01.08.2023 з розрахунку 2,98 % в день.

Також з розрахунку вбачається, що відповідачем було здійснено оплати на загальну суму 10322,00 грн, а саме: 28.04.2023 - 3226,00 грн; 28.05.2023 - 7096,00 грн.

31.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (додаткова угода № 26), відповідно до якої договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції (а.с. 21-25), за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) відступає ТОВ «Таліон плюс» (фактор) права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених договором.

Згідно з п. 1.4 договору факторингу «борг» - означає суми грошових коштів, які підлягають оплаті клієнту боржниками за умовами кредитних поговорів, строк оплати яких настав на момент переходу прав вимоги до фактора (наявна вимога), а також строк оплати яких настане в майбутньому (майбутня вимога), включаючи зобов`язання боржників повернути суму наданого кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, сплатити неустойку (у разі прострочення умов кредитних договорів), а також будь-які інші зобов`язання по оплаті клієнту грошових коштів за кредитними договорами.

Відповідно до п. 4.1 договору факторингу наявне право вимоги переходить від клієнта - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до фактора - ТОВ «Таліон плюс» з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу прав вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром прав вимоги .

У відповідності до п. 8.2 договору факторингу строк дії договору факторингу починає свій перебіг у момент, визначений п. 8.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2021 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язання за цим договором.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 242 від 01.08.2023 ТОВ «Таліон плюс» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 962144016 від 03.04.2023 у загальній сумі 33392,80 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 13298,50 гривень; сума заборгованості за процентами - 20094,30 гривень (а.с. 108-109).

Відповідно розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Таліон Плюс» (а.с. 26), сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 за період з 01.08.2023 по 27.02.2025 становила 66682,00 гривень, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 13298,50 гривень; сума заборгованості за процентами - 53383,50 гривень. Заборгованість нарахована з розрахунку 2,98 % в день користування.

27.02.2025 між ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) укладено договір факторингу № 27/0225-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги (а.с. 27-28).

Відповідно до п. 4.1. договору факторингу 27/0225-01 права вимоги переходять від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку до договору (а.с. 28).

Згідно з платіжною інструкцією від 03.03.2025 № 22464 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило грошові кошти ТОВ «Таліон Плюс» у сумі 5027254,67 грн відповідно до договору факторингу № 27/0225-01 (а.с. 30).

Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2025 до договору факторингу 27/0225-01 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 962144016 у загальній сумі 66682,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 13298,50 гривень; сума заборгованості за процентами - 53383,50 гривень (а.с. 29).

Застосовані судом норми права та висновки Верховного Суду 

Згідно зі ч. 1, 2 статті 207 ЦК України (ЦКУ) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.  Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.  Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).  Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 641 ЦКУ пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена.

За ст. 642 ЦКУ відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Відповідно до ст. 1054 ЦКУ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦКУ).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції врегульовано Законом України «Про електронну комерцію».

Так, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно зі ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 (справа № 404/502/18), від 09.09.2020 (справа № 732/670/19) дійшов такого висновку:
«Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Договір в спрощеній формі шляхом обміну, наприклад, електронними листами та іншими засобами електронної комунікації, або договір, який укладається шляхом приєднання до нього можна підписати з використанням:
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Однак важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Однак важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.».

У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (610 ЦКУ).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦКУ).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦКУ).

Відповідно до ст. 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За ст. 518 ЦКУ боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст. 519 ЦКУ).

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Статтею 182 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення

З матеріалів справи вбачається, що 03.04.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 962144016, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу у користування грошові кошти (кредит) у сумі 13300,00 грн з дисконтним періодом користування кредитними коштами 30 днів з можливістю продовження періоду користування кредитом на умовах, визначених договором.

Договір було укладено в електронній формі, що згідно зі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору у письмовій формі.

Факт укладення такого договору належним чином підтверджено доказами, наданими позивачем.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису) договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено.

Підписання договору відповідачем підтверджується змістом кредитного договору, додатків до договору, які містить усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідача; податковий номер відповідача; телефон (ідентичний з номером телефону, зазначений банківською установою як фінансовий номер); номер банківської картки (маска картки) (що за повідомленням банку належить відповідачу); адресу місця проживання, що співпадає зі зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Доказів підписання договору від імені відповідача іншими (третіми) особами, у тому числі через вчинення шахрайських дій, відповідачем суду не надано, доказів звернення з даного факту до правоохоронних органів також не надано.

Отже, суд уважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення договору саме відповідачем.

Також суд уважає доведеним позивачем та не спростованим відповідачем факт видачі первісними кредитором кредиту у сумі 13300,00 грн та перерахування коштів саме у такій сумі у день укладення договору на поточний рахунок відповідача за реквізитами платіжної картки, емітованої на ім`я відповідача.

Так, з кредитного договору вбачається, що кредитні кошти мали б надаватися кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_4 , реквізити якої надані відповідачем товариству (кредитодавцю) з метою отримання кредиту. 

На цю ж саму платіжну карту, яка за повідомленням банківської установи належить ОСОБА_1 , у день укладення кредитного договору - 03.04.2023 було зараховано 13300,00 грн.

Доводи відповідача про недоведеність факту укладення саме ним кредитного договору суд відхиляє, адже відповідач не надав жодних логічних пояснень щодо того, яким чином його персональні дані, номер телефону потрапили до первісного кредитора, не пояснив свою версію джерела походження коштів, зарахованих на його банківський рахунок у день укладення кредитного договору, у сумі, що дорівнює сумі кредиту. Недостатньо просто заперечувати аргументи іншої сторони, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором перед первісним кредитодавцем чи перед позивачем як новим кредитором матеріали справи не містять, відповідачем суду не надано.

Отже, відповідач умови кредитного договору порушив та у строк, встановлений умовами кредитного договору, кредитні кошти не повернув.

Здійснюючи перевірку розрахунку заборгованості за процентами за користування кредитом суд висновує таке.

У дослідженому судом кредитному договорі було встановлено строк користування кредитом (дисконтний період) - 30 днів та орієнтована дата погашення кредиту - 03.05.2023 (п. 7.1).

У будь-якому разі основна сума кредиту, отримана відповідачем від первісного кредитора, мала б бути повернута повністю протягом 30 календарних днів після закінчення строку дії договору (5 років) (п. 7.2 та 11.1).

За користування кредитом відповідач зобов`язаний був сплачувати проценти у розмірі, встановленому кредитним договором (п. 8.1).

У договорі була встановлена дисконтна процентна ставка за користування кредитними коштами протягом дисконтного періоду кредитування (30 днів) - 0,97 % у день (п. 8.3.1), у випадку продовження дисконтного періоду - 1,94 % (п. 8.3.2), а також процентна ставка за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду - 2,98 % у день (п. 8.4).

З доказів, наданих позивачем та досліджених судом, які зазначені вище у розділі «Фактичні обставини…» вбачається, що сума кредиту за договором становить 13300,00 грн; строк дисконтного користування кредитом - 30 днів; рекомендована дата повернення кредиту - 03.05.2023, процентна ставка у дисконтний період - 0,97 %; процентна ставка у продовжений дисконтний період - 1,94 % та процентна ставка за користування кредитом після дисконтного періоду - 2,98 % у день.

З наданих позивачем розрахунків заборгованості встановлено, що відповідачу нараховувалися проценти за користуванням кредитом з розрахунку 0,97 % у день, 1,54 % у день, 1,94 % в день та 2,98 % у день за користування кредитом. Загальна сума процентів, нарахованих за користування кредитом, у межах строку кредитування, встановленого договором, становить 53383,50 грн. 

Сума заявлена до стягнення цілком відповідає розрахункам, наданим позивачем. Так, за розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісним кредитором) сума заборгованості станом на 01.08.2023 складає 30414,80 грн та за розрахунком заборгованості ТОВ «Таліон плюс» (другим кредитором) сума заборгованості станом на 27.02.2025 складає 66682,00 грн.

Сума заборгованості за другим розрахунком збільшилася за рахунок донарахування другим кредитором процентів за користування кредитом. Нараховувати такі проценти другий кредитор мав на підставі п. 1.4 договору факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01 (у редакції додаткової угоди від 31.12.2020) та на підставі ч. 1 ст. 1078 ЦК України, набувши право майбутньої вимоги до боржників, у тому числі щодо процентів за користування кредитом, що можуть виникнути у майбутньому. Положенням Закону України «Про споживче кредитування» таке додаткове нарахування процентів у межах строку кредитування та у межах строку дії кредитного договору не суперечить. Посилання відповідача ст. 17 Закону України «Про споживче кредитування» є безпідставним.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку заборгованості за кредитом, арифметичних чи логічних помилок та неузгодженостей не виявив. Доводи відповідача про те, що розрахунок заборгованості є незрозумілим та його неможливо перевірити, є безпідставними. Обидва розрахунки заборгованості є чіткими, зрозумілими та їх легко перевірити шляхом простих арифметичних обрахунків.

Проценти нараховані у межах строку кредитування, встановленого договором, та не перевищують суму процентів, нарахованих за ставками, визначеними умовами кредитного договору.

Відповідач наведений розрахунок не спростував, своїм правом на подання до суду контррозрахунку заборгованості не скористався, доказів сплати заборгованості за кредитним договором позивачеві або первісному кредитору, або належних доказів на спростування отримання кредиту - до суду не надав.

Щодо права вимоги позивача до відповідача суд висновує таке.

Позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що за договором факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до останнього перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором. 

Позивач надав суду додаткову угоду від 31.12.2020 № 26 до договору факторингу від 28.11.2018 №28/1118-01, якою сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції.

Відповідно до умов договору факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01 у редакціїї додаткової угоди ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» як клієнт зобов`язалося відступити ТОВ «Таліон плюс» як фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором ( а.с. 21-24).

У відповідності до п. 8.2 строк дії договору факторингу закінчився 31 грудня 2021 року.

Кредитний договір же з відповідачем укладений був у квітні 2023 року, тобто після закінчення строку дії факторингу, і другий кредитор не міг набути право вимоги до відповідача поза межами строку дії договору факторингу. Доказів пролонгації строку дії договору факторингу позивач не надав.

Витяг з реєстру прав вимоги від 01.08.2023 належним доказом переходу права вимоги за кредитним договором, укладеним через півтора роки після закінчення строку дії договору факторингу, - не є.

Оскільки відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, та договір факторингу є похідним від кредитного договору, тому він не може бути укладений раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Крім того, такий договір факторингу має бути дійсним та чинним станом на дату відступлення права вимоги.

З цих підстав суд визнає неналежним доказом підтвердження факту переходу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за кредитним договором № 962144016 наданий позивачем витяг з реєстру боржників № 242 від 01.08.2023 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018.

Суд неодноразово пропонував позивачеві надати докази на підтвердження факту набуття права вимоги другим кредитором. Однак позивач достатніх доказів так і не надав, тобто не виконав свій обов`язок з доведення обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Тож суд погоджується з аргументами відповідача в тім, що позивач не довів належним чином безперервний ланцюг переходу права вимоги, не підтвердив свій статус належного кредитора та, відповідно, безпідставно, пред`явив позовні вимоги до відповідача.

Оскільки матеріали справи не містять належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження набуття права вимоги до відповідача другим кредитором, то й позивач таке право вимоги набути від другого кредитора не міг.

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Позивач правильно посилався на наведену правову позицію Верховного Суду, але не звернув увагу на те, що ним фактично не надано докази переходу права вимоги від первісного кредитора до нього як нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Посилання позивача на те, що відповідач не є стороною договорів факторингу та такими договорами не порушуються жодні права та інтереси відповідача є безпідставними, адже це не звільняє позивача від обов`язку доведення перед судом самого факту набуття ним права вимоги до відповідача у встановленому законом та договорами порядку.

Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт переходу права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», та, відповідно, від ТОВ «Таліон Плюс» до позивача.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що позивачем не надано належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження отримання права грошової вимоги до відповідача, а подання позову особою, яка не набула права вимоги, є самостійною підставою відмови у задоволенні позову, то суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Розподіл судових витрат

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. 

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 3028,00 грн (а.с. 1, 2).

З врахуванням того, що позов позивача не підлягає задоволенню, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про покладення судових витрат у вигляді судового збору у сумі 3028,00 гривень на позивача. 

Керуючись статтями 12, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, нормами матеріального права та висновками Верховного Суду, наведеними у мотивувальній частині рішення, суд 

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити повністю.

Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання через Козельщинський районний суд Полтавської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, місто Київ, 01032; адреса для листування: вул. Лісова, буд. 2, поверх 4, м. Бровари, Київська область, 07400; ідентифікаційний код юридичної особи: 35625014; адреса електронної пошти: info@eadr.com.ua; 35625014eapab@mail.gov.ua; тел.: 0672167215).

Відповідач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).

Повне рішення складено та підписано суддею 28 квітня 2026 року.

Суддя В.П. Козир