ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/1793/25      Головуючий суддя І інстанції Кочнєв О. В.
Провадження № 22-ц/818/1182/26    Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: споживчого кредиту

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року         м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Остапенко Світлани Юріївни на рішення Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 22 вересня 2025 року, у цивільній справі №629/1793/25, за позовом акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
У березні 2025 року АТ "Акцент-Банк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості .
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ «А-Банк» із заявою про отримання банківських послуг та підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 14.10.2021 року, будучи клієнтом Банку, ОСОБА_1 уклав з банком кредитний договір АВНОСТ155101634113276037, щодо надання останньому кредиту в розмірі 100000,00 грн зі сплатою процентів у розмірі 75,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. Станом на 17.03.2025 року заборгованість відповідача за даним кредитним Договором складає 142248,00 грн, яка складається з: 59910,25 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 82337,75 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 0,00 грн - загальний залишок заборгованості за комісією; 0,00 грн - загальний залишок заборгованості за пенею. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів АТ «А-Банк», у зв`язку з чим останній вимушений звернутись до суду з даним позовом.
Посилаючись на вказані обставини, АТ "А-Банк" просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 142248,00 грн. та судові витрати по справі.
Рішенням Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 22 вересня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-банк» заборгованість за кредитним договором від 14.10.2021 року, який припинив дію між сторонами 17.03.2025 року, у розмірі 142248,00 грн. (сто сорок дві тисячі двісті сорок вісім грн. станом на 17.03.2025 року, з яких: 59910,25 грн. – заборгованість за тілом кредитом та 82337,75 грн. - заборгованість за процентами.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-банк» судові витрати по справі у розмірі 2422,40 грн. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Остапенко Світлана Юріївна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції було ухвалено внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
Зазначає що матеріали справи не містять підтверджень, що за відсутності у анкеті заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Наголошує, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Оскільки обов`язок доказування виникнення кредитних зобов`язань покладено на позивача, вважає що останнім не надано до суду належних та допустимих доказів укладення кредитного договору на тих умовах на які посилається позивач.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на його обґрунтованість та законність.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду у частині стягнення відсотків залишити без змін, з наступних підстав.
У розумінні положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду відповідає.
Судом встановлені наступні обставини справи.
06.07.2020 року відповідач на підстави власної заяви-анкети приєднався до користування послугами позивача відповідно до умов запропонованих банківських послуг (а.с.6).
14.10.2021 року на підставі електронного підпису відповідач підписав заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВНОСТ155101634113276037, в якій між сторонами було погоджено отримання відповідачем кредиту розміром 100000,00 грн. терміном на 60 місяців до 13.10.2026 року зі сплатою з боку відповідача на користь позивача процентів у розмірі 75% на рік (а.с.8-9).
При приєднанні до пакету «Швидка готівка» від позивача відповідач власноруч підписав договір, де було визначено строк його дії, розмір кредиту та процентну ставку за користування кредитом.
Кошти відповідач отримав на картку, отриману у позивача, що підтверджується меморіальним ордером позивача від 14.10.2021 року (а.с.11).
Під час дії договору відповідач сплатив позивачу 6 платежів, останній на суму 6965,00 грн. 14.02.2022 року, після чого нічого позивачу не сплачував, що підтверджується випискою по кредитному договору між сторонами станом на 17.03.2025 року (а.с.11, зворотній бік-13).
Відповідно до розрахунку заборгованості позивач нараховував відповідачу проценти за користування кредитом до 21.12.2023 року, коли заборгованість і стала тією, яка заявлена до стягнення.
За правилами ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст.638 ЦК України унормовано, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Правилами ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статті 1056 - 1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Виходячи з вищевикладеного будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище наведеного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладення в електронному вигляді через інформаційно-телекомунікаційну систему позичальника можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 12 Закону України «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
У статті 100 ЦПК України визначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України " Про електронні документи та електронний документообіг". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Відповідач не заперечував факт укладення 14.10.2021 року, як клієнт Банку, кредитного договору ABH0CT155101634113276037, щодо надання кредиту в розмірі 100000.00 грн. строком на 64 місяців (тобто до 13.02.2027 року) зі сплатою процентів у розмірі 75.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. (Кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту). Вказані обставини щодо укладення цього договору на вказаних умовах підтверджуються доданими до позовної заяви доказами – паперовими копіями електронних доказів, які відповідачем не спростовані (копія Заяви про погодження використання УЕП (оригінал наявний у позивача); копія кредитного договору ABH0CT155101634113276037 з протоколом перевірки (Заяви клієнта та паспорту споживчого кредиту) (оригінал наявний у сторін); копія графіку погашення (оригінал наявний у сторін); розрахунок заборгованості (оригінал додається); копія меморіального ордеру про видачу кредитних коштів (оригінал наявні у позивача); виписка по рахунку на підтвердження погашень (оригінал додається); довідка з результатом перевірки електронного кабінету відповідача (оригінал додається).
Належних і допустимих доказів на спростування наданих позивачем доказів та встановлених судом першої інстанції вищевказаних обставин про укладення 14.10.2021 року договору кредиту у електронній формі відповідно до вищевказаних норм матеріального права - відповідач до суду не надав.
За доведеності укладенні 14.10.2021 року вищевказаного кредитного договору на вищевказаних умовах, зокрема щодо процентів, відсутність зазначення процентної ставки за користування кредитних коштів у Анкеті-заяві від 17.06.2020, яка була до цього підписана ОСОБА_1 власноруч та представником банку – не має правового значення, оскільки вказана Анкета-заява не стосується умов укладеного після її підписання договору кредиту, а тому колегія суддів відхиляє доводи скарги щодо неузгодженні умов договору кредиту з покликанням на зміст вказаного Анкети-заяви.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що згідно наданої позивачем виписка по рахунку відповідача підтверджує, що він користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором (а.с.10).
Таким чином, доводи скарги не знайшли свого належного підтвердження у матеріалах справи.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги є недоведеними та висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
постановив :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Остапенко Світлани Юріївни – залишити без задоволення.
Рішення Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 22 вересня 2025 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 19 травня 2026 року.

Головуючий          В.Б. Яцина.

Судді колегії         Ю.М. Мальований.

Н.П. Пилипчук.