Справа 688/3943/25 
№ 2/688/477/26 

РІШЕННЯ 
Іменем України

04 травня 2026 року          м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі6
головуючого судді Стаднічук Н. Л., 
з участю секретаря Березюк Н. А., 
представника відповідача Федорова В. Б., 
розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

 
1. Короткий зміст позовних вимог
27.08.2025 ТОВ ««ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200520880 від 04.05.2016 в сумі 29038,09 грн, яка складається з: 22190,50 грн – сума заборгованості, 4852,27 грн – сума інфляційних втрат, 1995,32 грн – 3% річних. 
В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 04.05.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 було укладено угоду № 200520880 щодо кредитування, відповідно до якої банк надав позичальниці кредитні кошти в сумі 10200,00 грн на строк з 04.05.2016 по 04.05.2021, а відповідачка зобов`язалася повернути отримані кошти та сплатити відсотки за користування кредитом. 20.07.2020 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на підставі договору № 7 БМ від 20.07.2020 набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ». Відповідачка порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків, станом на 07.08.2025 її заборгованість перед позивачем за кредитним договором становить 22190,50 грн, з яких: 7317,94 грн – заборгованість за кредитом, 14872,56 грн – заборгованість за відсотками. Сума збитків з урахуванням 3% річних – 1995,32 грн, сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань – 4852,27 грн. Разом заборгованість становить 29038,09 грн. 
2. Рух справи
Ухвалою суду від 4 листопада 2025 року відкрито провадження у справі.
3. Аргументи учасників справи
26.11.2025 представник відповідачки – адвокат Федоров В. Б. подав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечував та зазначив наступне. Між ним та ПАТ «Банк Михайлівський» дійсно був укладений кредитний договір № 200520880 від 04.05.2016. У червні 2016 на його адресу надійшло повідомлення від 20.05.2016 від ПАТ «Банк Михайлівський» про те, що останній 19.05.2016 уклав договір факторингу з ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА», згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 200520880 від 04.05.2016. В липня 2016 року на його адресу надійшло повідомлення від 20.05.2016 від ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» про те, що останнє уклало договір факторингу з ТОВ «ФК «ФАГОР», згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 200520880 від 04.05.2016. Ним було виконано умови кредитного договору та сплачено кошти в повному обсязі. Відтак, вважає позов безпідставним а також таким, що поданий поза межами позовної давності. 
03.12.2025 представник позивача Романенко М. Е. подав до суду додаткові пояснення у справі, у яких зазначив, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є єдиним належним кредитором за кредитним договором № 200520880 від 04.05.2016. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 та № 2. Визнано відсутніми у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 № 1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 та № 2 до зазначеного договору факторингу. Відповідно, не виникало право розпоряджатися майном, у тому числі відчужувати іншим особам. 30.05.2016 наказом тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» № 37 затверджено результати проведеної перевірки, викладені в акті про проведення перевірки правочинів, які відповідають критеріям нікчемності, від 30.05.2016 № 1, згідно з яким встановлено нікчемність договору факторингу від 19.05.2016 № 1905. Вважає, що в зв`язку із введенням на території України 11 березня 2020 року карантину з метою запобігання поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19), з березня 2017 року строки позовної давності продовжені. Оскільки строк закінчення дії договору є 04.05.2017, то на цю дату припадає продовження дії строків позовної давності, оскільки загальний строк позовної давності мав би сплинути 4 травня 2020 року, проте з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжений до йог спливу у зв`язку із запровадженням карантину по всій території України,а в подальшому оголошення воєнного стану. Заперечив проти розміру витрат на правничу допомогу в сумі 11000 грн, оскільки така сума явно завищена та не відповідає складності справи, об`єму наданих послуг, зібраних доказів, витраченого часу на опрацювання справи, адже адвокатом у відзиві не вказано нової правової позиції по даній категорії справ, а лише переписано дані , які викладено в постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20 та у рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 і жодних нових доказів або аргументів у відзиві не наведено. 
Представник позивача Романенко М. Е. в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У позовній заяві просив розглянути справи за його відсутності. 
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Представник відповідачки Федоров В. Б. в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що відповідачка сплатила усю заборгованість за кредитним договором ТОВ «ФАВОР», від якого отримала повідомлення про відступлення йому права вимоги, від ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» вона такого повідомлення не отримувала, тому про відступлення права вимоги за кредитним договором позивачу не знала. Також просив застосувати до спірних правовідносин позовну давність та відмовити у задоволенні позову. 
4. Фактичні обставини, встановлені судом
04.05.2016 ОСОБА_1 підписала заяву (оферту) № 200520880 про укладення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з нею договору про надання та використання платіжної картки, якою передбачено кредитний ліміт в сумі 10200 грн та реальну процентну ставку 93,46%. 
04.05.2016 ОСОБА_1 отримала від ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» платіжну картку з номером НОМЕР_1 , що підтверджується її розпискою. 
За розрахунком ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 200520880 від 04.05.2016 становить 22190,50 грн за період з 25.02.2019 по 23.02.2022, інфляційні втрати за період з 25.02.2019 по 23.02.2022 – 4852,27 грн, 3% річних – 1995,32 грн. 
З виписки по особовим рахункам з 23.05.2916 по 27.07.2020 від 16.05.2025 вбачається нарахування відсотків ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 . 
Згідно з договором № 7 БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020, ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 200520880 в сумі 22190,50 грн, в тому числі 7317,94 грн – тіло кредиту, 14872,56 грн – заборгованість по нарахованим доходам. 
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 встановлено, що 19.05.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» і ТОВ «ФК «Плеяда» укладено договір факторингу № 1905, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта, а банк зобов`язався відступити на користь ТОВ «ФК «Плеяда» право вимоги до третіх осіб (боржників). 20.05.2016 між ТОВ !ФК «Плеяда» і ТОВ «ФК «Фагор» укладено договір факторингу № 1, за умовами якого ТОВ «ФК «Плеяда» за плату відступило на користь ТОВ «ФК «Фагор» права вимоги, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» на підстав договору факторингу № 1905. 23.05.2016 згідно з рішенням Правління Національного банку України № 14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. 30.05.2016 згідно з наказом Тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» № 37 затверджено результати проведеної перевірки, викладені в акті про проведення перевірки правочинів( у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності від 30.05.2016 № 1, згідно з яким встановлено нікчемність договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та прийнято рішення застосувати наслідки його нікчемності. 
Вказаною постановою вирішено застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та акту прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 № 1905, реєстрах прав вимоги від 19.05.2016 № 1 та № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор». Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та акту прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутнім у Товариства з обмеженою відповідальністю 2Фінансова компанія «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 № 1905, реєстрах прав вимоги до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього. 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А. від 29.12.2022 закінчено виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду м. Києва про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 в зв`язку з його повним виконанням. 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А. М. від 17.01.2023 закінчено виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду м. Києва про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 в зв`язку з його повним виконанням. 
20.05.2016 ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» направлено повідомлення ОСОБА_1 про те, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» відповідно до чинного законодавства був укладений договір факторингу № 1905 від 19 травня 2016 року, згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 200520880 від 04.05.2016; на виконання умов кредитного договору просить її перерахувати кошти в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором в розмірі, що відповідає розміру її поточних зобов`язань за кредитним договором станом на 19 травня 2016 року зі сплати основної суми заборгованості (суми кредиту), процентів та штрафів (пені) та інших платежів за реквізитами, наданими Фактором. 
20.05.2016 ТОВ «ФК «Плеяда» направило повідомлення ОСОБА_1 про те, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» був укладений договір факторингу № 1 від 20 травня 2016 року, згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 200520880 від 04.05.2016; прорсило здійснювати погашення її поточної заборгованості в сумі, що сформувалась станом на 20 травня 2016 року та складає 5130,50 грн рівними частинами кожного 10 числа протягом 12 місяців. 
За довідкою ТОВ «ФК «ФАГОР» від 05.07.2017 станом на 05.07.2017 заборгованість за договором № 200520880 від 04.05.2016 погашена в повному обсязі і договір закритий. 
5. Норми права, які застосував суд
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (щодо позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга статті 1054 ЦК України). 
Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
У відповідності до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 
Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Необхідною умовою для відступлення прав вимоги є існування самого зобов`язання, за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17). 
Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/19199/21. 
У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №31/160 викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
При визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі № 9017/317/19, від 09 липня 2019 року у справі № 903/849/17.
Згідно з частиною першою статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснено платіж. 
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. 
За приписом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
6. Висновки суду
З огляду на те, що станом на час укладення договору про відступлення права вимоги № 7_БМ від 20.07.2020 відповідачка виконала умови кредитного договору № 200520880 та повністю погасила заборгованість за вказаним договором новому кредитору за повідомленням первісного кредитора, суд дійшов висновку, що позивач не набув права вимоги до відповідачки, оскільки таке зобов`язання станом на 20.07.2020 було припинено. 
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
7. Розподіл судових витрат
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи відмову у задоволенні позову, витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача. 
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За змістом частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).
В силу положень частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі N 927/237/20).
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", «Баришевський проти України», «Двойних проти України», «Меріт проти України»). 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з договором про надання правової допомоги № 36/25-а від 19.11.2025, додатку до договору № 36/25-а від 19.11.2025 правову допомогу відповідачці надавав адвокат Федоров В. Б. 
За умовами договору сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару на надання адвокатом правничої допомоги у розмірі 11000,00 грн. 
На виконання умов договору Охрімець В. А. сплачено Федорову В. Б. 5500 грн. згідно з квитанцією від 19.11.2025. 
Суд вважає, що зазначений представником відповідача - адвокатом Федоровим В. Б. розмір витрат на правову допомогу 11 000 грн не є обґрунтованим, розумним, необхідним та співмірним із складністю справи, з огляду на те, що справа не є складною. 
За таких обставин, суд вважає необхідним зменшити витрат на правову допомогу та стягнути з позивача на користь відповідачки такі витрати в сумі 5500 грн, що буде розумним, справедливим та співмірним із складністю справи. 
Керуючись статтями 139, 141, 263 – 265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити. 
Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, код ЄДРПОУ 42649746) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 витрати на правову допомогу в сумі 5500 грн. 
Рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 4 травня 2026 року.

Суддя Н. Л. Стаднічук