Номер провадження: 33/813/811/26
Номер справи місцевого суду: 522/18800/25 
Головуючий у першій інстанції Дерус А. В. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарі судового засідання – Гасановій Л.Я. кизи, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Козадаєва В.С. на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2026 року, відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 130 КУпАП,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

установив
Судом 1-ої інстанції встановлені наступні обставини: 07.08.2025 року, о 00:25 год., за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, № 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом – електросамокатом «JET», б/н, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку на місці зупинки, за допомогою газоаналізатора Драгер, результат 0,34‰, чим порушив вимоги п./п. «а» п. 2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно водія ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №414867 від 07.08.2025 року за ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,0 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок.
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – адвокат Козадаєв В.С. подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що постанова суду незаконна та необґрунтована, просить скасувати постанову у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що 
-в протоколі не зазначено ані номеру, ані назви спеціального технічного засобу, який засовувався для огляду на стан алкогольного сп`яніння;
-в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано найменування та ідентифікаційний номер технічного засобу на який здійснювалась відеозйомка, а тому наявні відеозаписи з нагрудної камери поліцейського не можуть бути доказами;
-оскільки відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції не можуть бути доказами, обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не підтвердженні свідками, оскільки такі відсутні;
-в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено підстави зупинки транспортного засобу.
Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Козадаєва В.С., який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду не подавав.
Суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників на доступ до правосуддя.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; суд дійшов висновку про таке.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.
Так, згідно протоколу серії ЕПР1 № 414867 від 07.08.2025 року вбачається, що 07.08.2025 року, о 00:25 год., за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, № 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом – електросамокатом «JET», б/н, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку на місці зупинки, за допомогою газоаналізатора Драгер, результат 0,34‰. чим порушив вимоги п./п. «а» п. 2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1,5).
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 414867 від 07.08.2025 року ОСОБА_1 власноручно підписав, тобто фактично погодившись із його змістом, зауважень та застережень в протоколі не вказав, незгоди з результатом тесту на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського не зафіксовано. В поясненнях до протоколу ОСОБА_1 зазначив, що вирішив скористатись самокатом, але їхав з невеликою швидкістю.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, чеком «Drager 7510», прилад № ARMF 0314, (тест №1416), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів, які ОСОБА_1 також підписав без заперечень, з результатом згоден (а.с. 5-6).
Крім того, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується долученими до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписом на DVD-R диску, на якому зафіксовано факт проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.
При цьому, відповідно до відеозапису, ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, а останній неодноразово визнавав факт вживання алкогольних напоїв.
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 .
Долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися на місці зупинки електросамокату під керуванням ОСОБА_1 під час його зупинки 07.08.2025 року. Зокрема, відеозапис розпочинається з моменту зупинки самокату під керуванням ОСОБА_1 , далі в ході спілкування працівників поліції з останнім, були виявленні ознаки алкогольного сп`яніння, про що його було повідомлено та запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці чи в медичному закладі, ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на місці за допомогою приладу Drager Alcotest 7510, який показав позитивний результат. З результатом тесту ОСОБА_1 погодився.
Аналіз дослідженого апеляційним судом відеозапису події свідчить про те, що жодних заперечень щодо процесу проведення огляду, а також незгоди із його результатами ОСОБА_1 не висловлював, а навпаки підтвердив факт керування транспортним засобом у стані сп`яніння, що також підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у графі «з результатом згоден».
Відтак, наявний відеозапис в цілому відображає послідовність дій поліцейських. Апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, відповідають вимогам Інструкції. Так, відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, портативний відеореєстратор – пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимими.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду справи.
Крім того, дій, які б вказували на грубе недотримання поліцейськими порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння або Інструкції, під час апеляційного розгляду скарги судом не встановлено.
Доводи апеляційної скарги з приводу того, що в протоколі не зазначено ані номеру, ані назви спеціального технічного засобу, який засовувався для огляду на стан алкогольного сп`яніння є неприйнятними, оскільки, саме по собі не зазначення у протоколі серійного номера чи повної назви спеціального технічного засобу не свідчить про недопустимість отриманих доказів та не є безумовною підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі, якщо з інших матеріалів можливо встановити спосіб проведення огляду, його результат та дотримання процедури працівниками поліції. Так відповідно до роздруківки долученої до матеріалів справи (а.с. 5), вбачається що ОСОБА_1 проходив тест на газоаналізаторі «Drager 7510», прилад № ARMF 0314, (тест №1416).
Твердження апеляційної скарги що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано найменування та ідентифікаційний номер технічного засобу на який здійснювалась відеозйомка, а тому наявні відеозаписи з нагрудної камери поліцейського не можуть бути доказами є неприйнятними та спростовуються змістом протоколу, в якому зазначені номенклатурні номери портативних відеореєстраторів працівників поліції (№№765367, 471621), що дає можливість ідентифікувати технічні засоби, якими здійснювалася фіксація події, та перевірити походження відповідних відеоматеріалів.
Відеозаписи, долучені до матеріалів справи, є безперервними, містять відображення обставин зупинки транспортного засобу, спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , порядок проведення огляду на стан сп`яніння та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Їх зміст узгоджується з іншими доказами, наявними у матеріалах провадження, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння.
При цьому відсутність у протоколі повного найменування технічного засобу чи окремих його характеристик, сама по собі не свідчить про недопустимість відеозапису як доказу, оскільки закон не пов`язує можливість використання відеофіксації з обов`язковим зазначенням усіх технічних параметрів пристрою за умови можливості ідентифікувати джерело походження такого запису.
Таким чином, доводи апеляційної скарги у цій частині є формальними, не спростовують належності та допустимості наявних у справі доказів і не дають підстав для висновку про недоведеність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Доводи сторони захисту, що обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не підтвердженні свідками, оскільки такі відсутні є необґрунтованими.
Системний аналіз ч. 2 ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015, свідчить про надання такому доказу як відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) ознак основного та неупередженого доказу для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. З огляду на здійснення фіксування події за допомогою портативних відеореєстраторів, у працівників поліції не виник обов`язок залучати свідків для проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора.
Не мають правового значення доводи апелянта щодо безпідставності зупинки ОСОБА_1 , оскільки обставини щодо законності підстав зупинки останнього не є предметом доказування у даному провадженні, а тому не підлягають дослідженню, водночас, під час складання протоколу щодо нього поліцейським було роз`яснено підстави його зупинки, а саме: комендантська година.
Щодо інших доводів апеляційної скарги сторони захисту про незаконність оскарженої ухвали, апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).
Апеляційний суд визнає докази, які були дослідженні під час розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення від 07.08.2025 року.
Зазначені вище докази, на переконання апеляційного суду, спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння.
Застосовуючи адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини. Стягнення застосовано в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, в апеляційній скарзі не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
За таких обставин суд визнає доводи апеляційної скарги безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскарженої постанови.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Козадаєва В.С. – залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2026, відносно ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду     Ю.І. Кравець