ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/3471/25	

Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О. 
розглянувши матеріали заяви (вх. № 2-2006/25 від 22.12.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю “Харвестінг” про ухвалення додаткового рішення 
у справі
за позовом: Фермерського господарства “Арій” (19842, Черкаська обл., Драбівський р-н, с. Драбово-Барятинське, вул. Суворова, 9)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Харвестінг” (65047, м. Одеса, вул. Грушевського Михайла, буд. 39-И, приміщення 4) 
про стягнення 169 519, 80 грн 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.12.2025 відмовлено у позові повністю. 
Товариство з обмеженою відповідальністю “Харвестінг” звернулося із заявою, сформованою в системі “Електронний суд” 19.12.2025 (вх. № 2-2006/25 від 22.12.2025), в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі № 916/3471/25, яким стягнути з Фермерського господарства “Арій” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Харвестінг” 41 000, 00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, надану Товариству з обмеженою відповідальністю “Харвестінг” адвокатом Лушкіним М.Ю.; видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили. 
Фермерське господарство “Арій” у запереченнях, сформованих в системі «Електронний суд» 160.1.2026 (вх. № 1603/26 від 16.01.2026), просило відмовити у задоволенні заяви відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу; зменшити заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу до 1 грн, у разі якщо суд дійде висновку про необхідність задоволення заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення. 
Зазначає, що відповідачем не подано детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, з поданих відповідачем документів неможливо встановити, які саме роботи/ послуги надавались адвокатом, скільки часу було витрачено адвокатом на їх надання, і з яких причин їх вартість збільшилась вдвічі, оскільки в заяві про винесення додаткового рішення, відповідач просить стягнути вже 41 000 грн. Звертає увагу суду, що відповідачем не надано доказів оплати адвокату вказаних витрат; ціна позову незначна, становить 169 519, 80 грн і справа розглядалася в порядку спрощеного провадження, тому визначений відповідачем розмір гонорару адвоката не відповідає критеріям дійсної необхідності його понесення та розумності. Вказує, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, що свідчить про необґрунтованість вимог про покладення таких витрат на відповідача.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.12.2025 прийнято та призначено до розгляду заяву (вх. № 2-2006/25 від 22.12.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю “Харвестінг” про ухвалення додаткового рішення на 12.01.2026 о 17:00. 
Однак, судове засідання 12.01.2026 не відбулося у зв`язку з тим, що системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області було оголошено повітряну тривогу. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.01.2026 призначено до розгляду заяву (вх. № 2-2006/25 від 22.12.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю “Харвестінг” про ухвалення додаткового рішення на 16.01.2026 о 10:30. 
Однак, судове засідання 16.01.2026 не відбулося у зв`язку з тим, що на виконання вимог запиту (ухвали) Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 (вх. ГСОО № 12/26 від 13.01.2026) щодо надсилання матеріалів справи № 916/3471/25 господарський суд супровідним листом від 14.01.2026 надіслав вказану справу.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.03.2026 апеляційну скаргу Фермерського господарства “Арій” на рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2025 по справі №916/3471/25 – залишено без задоволення; рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2025 по справі №916/3471/25 – залишено без змін.
Супровідним листом Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 матеріали справи повернуто до Господарського суду Одеської області 07.05.2026 за вх. № 791/26, про що свідчить дата та вхідний штамп вказаного суду. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.05.2026 постановлено розгляд заяви (вх. № 2-2006/25 від 22.12.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю “Харвестінг” про ухвалення додаткового рішення здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Розглянувши матеріали справи, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Харвестінг” про ухвалення додаткового рішення, господарський суд зазначає наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, інтереси відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю “Харвестінг” у справі № 916/3471/25 представляв адвокат Лушкін М.Ю. згідно ордеру на надання правничої допомоги серії АІ № 2009531 від 29.09.2025, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги від 16.09.2025. 
16.09.2025 між адвокатом Лушкін М.Ю. та Товариством з обмеженою відповідальністю “Харвестінг”, як клієнтом, був укладений договір про надання правничої допомоги б/н (далі – договір), п. 2.1. якого передбачено, що клієнт в порядку та на умовах, визначених цим Договором, дає завдання-доручення, а адвокат зобов`язується відповідно до завдання-доручення Клієнта надати йому за плату юридичні послуги адвоката. 
У відповідності до п. 4.1. договору клієнт зобов`язується сплатити адвокату вартість юридичних послуг адвоката, що надаються, у порядку та на умовах визначених у даному договорі.
Згідно з п. 4.2. договору вартість юридичних послуг адвоката за даним договором визначається адвокатом і стороною за домовленістю сторін, про що складається додаткова угода. Додаткові витрати, що відповідно до завдання-доручення не були включені до загальної вартості юридичних послуг згідно договору, сплачуються клієнтом на підставі окремих рахунків.
Пунктом 6.1. договору передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати, вказаної в преамбулі Договорі, незалежно від дати його підписання, та діє 12 місяців.
12.12.2025 між адвокатом Лушкін М.Ю. та Товариством з обмеженою відповідальністю “Харвестінг”, як клієнтом, була укладена додаткова угода № 2 до договору про надання правничої допомоги б/н від 16.09.2025 (далі – додаткова угода), п. 1 якої передбачено, що сторони погодили, що розмір гонорару (винагороди) адвоката за надану відповідно до договору про надання правничої допомоги №б/н від 16.09.2025 професійної правничої допомоги в справі 916/3471/25 у суді першої інстанції встановлюється в фіксованому розмірі 41 000 грн. 
У відповідності до п. 2 додаткової угоди оплата здійснюється клієнтом на підставі акту приймання-передачі наданих послуг.
Згідно з п. п. 3, 5 додаткової угоди додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами. Ця додаткова угоди є невід`ємною частиною договору. 
15.12.2025 між адвокатом Лушкін М.Ю. та Товариством з обмеженою відповідальністю “Харвестінг” як клієнтом був складений та підписаний акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № б/н від 16.09.2025, п. 1 якого передбачено, що підписанням цього акту приймання-передачі наданих послуг клієнт підтверджує, що на виконання умов договору про надання правничої допомоги №б/в від 16.09.2025 адвокат належним чином надав клієнтові юридичні послуги в справі 916/3471/25 у суді першої інстанції.
Пунктом 2 акту встановлено, що сторони погодили, що розмір гонорару (винагороди) адвоката за надану відповідно до договору про надання правничої допомоги №б/н від 16.09.2025 професійну правничу допомогу в справі 916/3471/25 встановлюється у фіксованому розмірі 41 000 грн.
У відповідності до п. 3 акту оплата здійснюється клієнтом на підставі акту приймання-передачі наданих послуг протягом 60-ти (шістдесяти) робочих днів з дня підписання цього акту приймання-передачі наданих послуг.
Частиною 1 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 2 ст. 244 ГПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. 
Згідно з ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Частиною 4 ст. 244 ГПК України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У відзиві на позов, сформованому в системі «Електронний суд» 29.09.2025 (вх. № 30343/25 від 30.09.2025), представником Товариства з обмеженою відповідальністю “Харвестінг” повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складається із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі (попередньо/орієнтовно) 20 000 грн. 
Рішення у даній справі ухвалено 15.12.2025. Із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, до якої додано докази, відповідач звернувся 19.12.2025. 
Отже, відповідач дотримався вимог щодо подання доказів на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу. 
Пунктом 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. 
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).
Відповідно до ст. 26 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність” адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність”). 
Представництво – вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (ст. 1 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність”).
Відповідно до ст. 30 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність” гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом із клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19).
При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах – фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).
Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 3 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 6 ст. 126 ГПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відшкодування витрат позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, зокрема на підставі: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.
Верховний Суд неодноразово вказував про те, що критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
У постанові від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
У постанові від 09.12.2021 у справі № 922/3812/19 Верховний Суд підтвердив власні висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу – конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
У постанові Верховного Суду від 01.05.2025 у справі № 910/9107/20 викладено висновок, відповідно до якого, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Верховний Суд вказав, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, 16.11.2022 у справі № 922/1964/21; постанови Верховного Суду 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, 27.02.2024 у справі № 916/2239/22, 05.03.2024 № 912/3432/23, 15.05.2024 у справі № 922/2738/21, 15.04.2025 у справі № 910/6138/24; додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, 12.07.2024 у справі № 913/205/23).
При визначенні розміру суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність”, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зокрема, визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в додатковій ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.12.2021 у справі № 923/560/17, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18, від 19.07.2022 у справі № 910/6807/21.
Верховний Суд у постанові від 30.01.2023 у справі № 910/7032/17 акцентує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача.
За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Судом встановлено, що на підтвердження факту надання правничої допомоги та понесення витрат на професійну правову допомогу адвоката в сумі 41 000 грн надано: договір про надання правничої допомоги б/н від 16.09.2025, укладений між адвокатом Лушкіним М.Ю. та ТОВ «Харвестінг»; додаткову угода № 2 від 12.12.2025 до договору про надання правничої допомоги №б/н від 16.09.2025; акт приймання-передачі наданих послуг від 15.12.2025 до договору про надання правничої допомоги №б/н від 16.09.2025.
Суд бере до уваги, що адвокат Лушкін М.Ю. брав участь у судових засіданнях як представник відповідача у режимі відеоконференції; подавав відзив на позов, заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, клопотання про витребування доказів, заяву про виконання ухвали суду в частині надання оригіналів документів для огляду, письмові пояснення щодо витребуваного судом доказу. По справі відбулося 5 (п`ять) судових засідань, що обумовлено складністю справи та поведінкою сторін.
В додатковій угоді № 2 від 16.02.2026 до договору про надання правничої допомоги №б/н від 16.09.2025 сторони погодили, що вартість надання послуг у суді першої інстанції становить 41 000 грн, таким чином, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у вигляді фіксованої суми.
Заперечення позивача на заяву про ухвалення додаткового рішення суду до уваги не приймаються, оскільки чинне процесуальне законодавство не вимагає від сторони, яка заявляє про відшкодування правничих витрат, надання доказів щодо часу, витраченого адвокатом на виконання робіт, чи доказів на підтвердження того, що саме таку, а не іншу кількість часу фактично адвокат витратив на виконання робіт. Від сторони не вимагається й наведення обґрунтування, чому саме таку кількість часу витратив адвокат на відповідні дії. Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17, від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18, від 20.12.2018 у справі № 316/1923/16-а (2-а/31641/17), від 18.05.2022 у справі № 910/4268/21.
Твердження позивача, що відповідачем не надано доказів сплати адвокату витрат судом відхиляється, оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України. 
Суд зауважує, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. 
Таким чином, дослідивши та оцінивши додані заявником до заяви документи, дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, а також документи, наявні у судовій справі, докази, якими підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, та, зважаючи на принципи співмірності та розумності судових витрат, їх обґрунтованості та пропорційності, а також те, що результат вирішення спору відбувся на користь відповідача, суд доходить висновку про задоволення заяви (вх. № 2-2006/25 від 22.12.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю “Харвестінг” про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача таких витрат в розмірі 41 000 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 76, 86, 123, 129, 234, 235, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:

1. Заяву (вх. № 2-2006/25 від 22.12.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю “Харвестінг” про ухвалення додаткового рішення – задовольнити. 
2. Стягнути з Фермерського господарства “Арій” (19842, Черкаська область, Золотоніський р-н, с. Драбово-Барятинське, вул. Садова, буд. 10, код ЄДРПОУ 33259065) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Харвестінг” (65047, м. Одеса, вул. Грушевського Михайла, буд. 39-И, приміщення 4, код ЄДРПОУ 43130318) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 41 000 грн (сорок одна тисяча гривень).

Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст. 256 ГПК України.

Наказ видати після набрання додатком рішенням законної сили. 

Повне додаткове рішення складено та підписано 01.06.2026 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді з 25.05.2026 по 29.05.2026.  

Суддя О.О. Мусієнко