ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/409/26 

Розглянувши матеріали справи за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІЛОТ»
про стягнення 206 673,94 грн. 
Суддя Карпечкін Т.П.
Без виклику сторін.
Обставини справи:
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІЛОТ» про стягнення 206 673,94 грн.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/409/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Сторони належним чином повідомлені про дане судове провадження. 
Позивачем подано заяву про зміну предмету позову, у якій фактично збільшено позовні вимоги шляхом донарахування заборгованості за періоди після подання позову. 
Відповідачем в ході розгляду спору відзиву на позов не подано, позовні вимоги не заперечено та не спростовано.
Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.
Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).
Приймаючи до уваги, що учасники судового процесу скористалися наданими їм процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, господарський суд
ВСТАНОВИВ:
Як свідчать матеріали справи, Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» подано позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІЛОТ» 206 673,94 грн., з яких 137 870,33 грн. основного боргу, 5 000,25 грн. 3 % річних, 49 367,13 грн. пені та 14 436,23 грн. інфляційних втрат.
Відповідно до висновку постанови Великої Палати Верховного суду, викладеного у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18, розгляд справ, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном розглядаються за правилами виключної підсудності судом за місцезнаходженням майна. 
Враховуючи зазначене, позивач подав дану позовну заяву за правилами виключної підсудності, а саме за місцезнаходженням майна.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив та надав докази, що 15.01.2019 між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пілот» (відповідач) укладено Договір № 02.5-14/1-340 про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю (далі – Договір) та Додаткова угода № 1 до Договору від 11.02.2020.
Договір укладено на виконання умов п. 5.12 Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2177 від 24.10.2018 (далі – Договір оренди). В подальшому, до Договору були внесені зміни та доповнення, які викладені в Додатковій угоді № 1 від 25.08.2021 до Договору.
Згідно з умовами Договору та з урахуванням Додаткової угоди №1 від 11.02.2020 до Договору, його укладено про наступне: у зв`язку з наданням Орендарю в строкове платне користування частини нежитлового приміщення № 226, площею 3,70 кв.м на третьому поверсі пасажирського терміналу «D», далі – Майно або приміщення, з метою розміщення каси з продажу авіаквитків та залізничних квитків.
Відповідно до п. 1.1.1 Договору та згідно з листами позивача від 30.12.2022 № 37-22-281 та від 31.03.2023 № 25-22/1-236 Балансоутримувач надає, а Орендар отримує та оплачує, зокрема, наступні послуги: постачання теплової енергії; забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника; прибирання виробничих приміщень в терміналі «D»; прибирання та вивезення твердих побутових відходів; створення та підтримання Балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення Орендарем господарської діяльності в ДП МА «Бориспіль» (назва послуги в редакції Додаткової угоди №1); відшкодування вартості спожитої електричної енергії; компенсація земельного податку за рік.
11 лютого 2020 року додатковою угодою №1 до Договору п. 5 Таблиці № 1 Договору змінено, а саме змінилась назва послуги «Підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території Балансоутримувача, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, приміщень загального користування» на «Створення та підтримання Балансоутримувачем відповідних правових, технічних, майнових, організаційних, безпекових та інших передумов для здійснення Орендарем господарської діяльності в ДП МА «Бориспіль».
Відповідно до п. 1.1.3 Договору Орендар щорічно сплачує Балансоутримувачу компенсацію земельного податку за звітний рік за оренду Майна. Сума компенсації розраховується пропорційно площі орендованого Майна. Сплата відбувається в термін, визначений п. 2.2.2 Договору.
Плата за Послуги здійснюється Орендарем з 01.11.2018 (дати підписання Акту приймання-передачі орендованого майна від 01.11.2018 до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2177 від 24.10.2018, а за Послугу «Прибирання виробничих приміщень в терміналі «D» - з 01.12.2018 (п. 1.3 Договору).
Пунктом 1.4 Договору встановлено, що розмір оплати за Послуги залежить від фактичного їх об`єму, тарифів та витрат Балансоутримувача, пов`язаних з обсягом Послуг в період їх надання, якості Послуг та інших випадків, передбачених чинним законодавством України.
Згідно з п. 2.2.6 Договору Орендар зобов`язується щомісяця, за Графіком зняття показників електролічильників та подання їх ДП МА «Бориспіль» (Додаток № 1 до Договору) знімати показники приладів обліку та надавати письмовий звіт в службу головного енергетика Балансоутримувача (тел./факс: (044) 281-71-77, тел./факс: (044) 281-74-20) до 20 числа кожного місяця.
До зобов`язань Балансоутримувача відповідно до п. 2.1.6 Договору належить щомісяця, до 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним, виставляти Орендарю рахунок-фактуру (далі – Рахунок) за надані Послуги за звітний місяць та складати Акт приймання-здачі виконаних Послуг (далі – Акт), який є контрольним та звітним документом Сторін щодо надання-отримання Послуг та їх якості.
Відповідно до п.1.6 Договору в разі припинення надання в строкове платне користування Майна, нарахування оплати за Послуги відбувається до дати фактичного повернення Майна, що фіксується Сторонами у Акті приймання-передачі орендованого майна до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, № 2177 від 24.10.2018 (з урахуванням положень пункту 2.2.21 Договору).
Пунктом 2.2.21 Договору передбачено, що у разі припинення Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2177 від 24.10.2018, Орендар зобов`язаний повернути приміщення Балансоутримувачу у строки та в порядку, передбаченому договором оренди.
Як зазначає позивач, ТОВ «Пілот» продовжує користуватись орендованим приміщенням № 226. Акт приймання-передачі про повернення майна відсутній.
Відповідно до п. 10.1 Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 24.10.2018 № 2177 цей Договір укладено строком на 1 один) рік, що діє з 24.10.2018 до 23.10.2019 включно.
Відповідно до п. 3 Додаткового договору № 2 від 02.12.2019 до Договору оренди Сторони домовились, що термін дії Договору продовжено на 1 (один) рік до 23 жовтня 2020 року включно, відповідно до Наказу Фонду державного майна України від 04.11.2019 № 1075 «Про деякі питання продовження договорів оренди на новий строк».
Пунктом 3.11 Договору оренди Сторони погодили, що у разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення Майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу.
Таким чином, враховуючи умови п. 1.6 Договору та п. 3.11 Договору оренди, а також те, що відповідач фактично не повернув орендоване майно та відсутній Акт приймання-передачі (повернення) орендованого майна, нарахування за оплату Послуг продовжується, в тому числі і за спірний період у даній справі.
Також позивач повідомив суду, що ДП МА «Бориспіль» зверталось до суду із позовною заявою про зобов`язання повернути майно, а саме нежитлове приміщення № 226, площею 3,70 кв.м на третьому поверсі пасажирського терміналу «D». За результатами розгляду позовної заяви Господарським судом Київської області було відкрито провадження № 911/3388/21 та винесено рішення від 06.09.2022, яким позов задоволено повністю.
За результатами розгляду заяви ДП МА «Бориспіль» про примусове виконання рішення суду, постановою державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13.06.2023 (далі – Постанова) відкрито виконавче провадження. Однак, ТОВ «Пілот» не виконало рішення суду та вимоги державного виконавця, не повернуло ДП МА «Бориспіль» частину нежитлового приміщення № 226 загальною площею 3,7 кв.м, розміщеного на третьому поверсі пасажирського терміналу «D», що передано в оренду згідно договору оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності № 2177 від 24.10.2018, відповідно, таке приміщення рахується таким, що перебуває у користуванні відповідача.
Виконуючи умови Договору Балансоутримувач виставив Орендарю наступні рахунки-фактури за період вересень 2023 – листопад 2025. Загальна сума заборгованості складає 137 870,33 грн.
З метою досудового врегулювання спору позивач надсилав відповідачу претензії № 35-28/5-104 від 11.09.2024 та № 35-28/5-134 від 16.12.2024 з вимогою сплатити борг за Договором, але дані вимоги залишились не виконаними.
Згідно з п. 2.2.2 Договору Орендар зобов`язується щомісяця, з 10 (десятого) числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії Балансоутримувача Рахунок, Акт та раз на рік рахунок-фактуру на оплату земельного податку згідно з пунктом 1.1.3 Договору. Орендар несе відповідальність за вчасне отримання Рахунку та Акту. Датою отримання Рахунку та Акту вважається 15 (п`ятнадцяте) число кожного місяця незалежно від дати його фактичного отримання. Сплата Рахунку здійснюється Орендарем до 20 (двадцятого) числа того ж місяця. Підписаний Акт Орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію Балансоутримувача протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5 (п`яти) робочих днів Акт не буде повернутий Балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним Сторонами.
Враховуючи умови п. 2.2.2 Договору Акти вважаються підписаними Сторонами.
Позивачем додатково направлялись відповідачу рахунки-фактури та Акти приймання-здачі виконаних послуг підписані за допомогою ЕЦП через ПЗ Me.Doc, на електронну пошту відповідача та засобами поштового зв`язку.
У порушення взятих на себе на умовах пункту 2.2.2 Договору зобов`язань, відповідач не сплатив на користь позивача за надані послуги за період вересень 2023 – листопад 2025, що призвело до прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно до п. 4.1 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.
Пунктом 4.2 Договору визначено, що Орендар зобов`язаний, в разі несвоєчасної оплати отриманих Послуг, сплачувати Балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення заборгованості за цим Договором.
Також ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, позивач просить стягнути з відповідача 137 870,33 грн. основного боргу, 5 000,25 грн. 3% річних, 49 367,13 грн. пені та 14 436,23 грн. інфляційних втрат.
В позові позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 02.5-14/1-340 від 15.01.2019 про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю (далі – Договір) за період вересень 2023 – листопад 2025 у розмірі 206 673,94 грн., що складається з 137 870,33 грн. основного боргу; 49 367,13 грн. пені; 5 000,25 грн. 3 % річних, 14 436,23 грн. інфляційних втрат.
Проте, станом на 17.03.2026 відповідач, у порушення п. 2.2.2 Договору, не виконав взяті на себе зобов`язання за цим Договором та відповідно до відомостей про споживання теплової енергії по ДП МА «Бориспіль» за грудень 2025 та січень 2026 та листів про ДП МА «Бориспіль» від 12.09.2025 № 25-22/-425 та від 27.11.2025 № 25-22/1-564, не сплативши позивачу суму за надані послуги за грудень 2025 та січень 2026 року, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 10 373,03 грн. згідно наступних виставлених рахунків-фактур: № 61/731 від 08.12.2025 (компенсація за земельний податок у 2025 році) 4,57 грн. в тому числі ПДВ; № 61/814 від 31.12.2025 (грудень 2025) 5 163,20 грн. в тому числі ПДВ; № 61/54 від 31.01.2026 (січень 2026) 5 205,26 грн. в тому числі ПДВ.
Отже, у відповідача збільшився період та сума заборгованості, та додався ще період грудень 2025 – січень 2026, що призвело до зміни суми основного боргу на 10 373,03 грн. та є підставою для донарахування річних, інфляційних та пені. У зв`язку з чим, позивач у заяві про збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача 148 243,36 грн. основного боргу, 5 510,66 грн. 3 % річних, 54 481,58 грн. пені та 17 087,78 грн. інфляційних втрат.
Відповідачем в ході розгляду спору відзиву на позов не подано, позовні вимоги не заперечено та не спростовано.
Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина перша статті 627 Цивільного кодексу України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно 
Укладаючи Договір сторони погодили усі його істотні умови. Відтак відповідач, прийнявши на себе зобов`язання за Договором, погодився з передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань.
Спірні послуги - не орендна плата, а вартість послуг, що надані для утримання приміщень відповідача, від сплати яких відповідач не звільнений і необхідність надання яких обумовлена необхідністю утримання приміщень в належному стані.
За наведених обставин, враховуючи умови чинного Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання зі сплати на користь позивача 148 243,36 грн. вартості наданих/отриманих у період: вересень 2023 – січень 2026 послуг утримання приміщень.
У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується існування простроченої заборгованості відповідача протягом наведених в позові періодів прострочення, відповідач є таким, що порушив виконання зобов`язання, що є підставою для задоволення позовних вимог.
Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Як визначено ст. 550 Цивільного кодексу України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Як передбачено ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений законом або договором.
У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого відповідачем майна, вимоги позивача про стягнення відповідача 5 510,66 грн. 3 % річних, 54 481,58 грн. пені та 17 087,78 грн. інфляційних втрат обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню.
Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. 
Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 126, 129, 233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІЛОТ» (02068, м. Київ, вул. Лісова, 80, код ЄДРПОУ 25587911) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08301, Київська обл., Бориспільський район, село Гора, вул. Бориспіль-7, код ЄДРПОУ 20572069) 148 243,36 грн. основного боргу, 5 510,66 грн. 3 % річних, 54 481,58 грн. пені, 17 087,78 грн. інфляційних втрат та 2 703,88 грн. витрат по сплаті судового збору. 
3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України. 

Суддя Т.П. Карпечкін