КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 758/8971/24
провадження № 33/824/68/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд
в складі судді Кирилюк Г. М.,
при секретарі Черняк Д. Ю. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Софини Ігоря Володимировича на постанову Подільського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року в складі судді Казмиренко Л.В., у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,
встановив:

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 605,60 грн судового збору. 
Судом першої інстанції встановлено, що 23 червня 2024 року о 16 год. 51 хв., в місті Києві по вул. Набережно-Лугова, 4, водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , в хворобливому стані, в результаті чого не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем МАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого продовжив рух та здійснив зіткнення з автомобілем марки Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_3 , який некеровано просунувся вперед та здійснив зіткнення з автомобілем Honda, д.н.з. НОМЕР_4 , який некеровано просунувся вперед та здійснив зіткнення з автомобілем марки BMW, д.н.з. НОМЕР_5 , який стояв перед дорожньою розміткою 1.12 «Стоп-лінія» на червоний сигнал світлофора. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, ОСОБА_1 отримав незначні тілесні ушкодження. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив правила п. 2.9 б, 12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. 
Доводи ОСОБА_1 про те, що він не міг уникнути зіткнення, оскільки різко втратив свідомість, судом першої інстанції були відхилені, оскільки наявна в матеріалах справи медична документація, зокрема Консультативне заключення невролога від 25.06.2024, виписка із медичної карти стаціонарного хворого, згідно якої ОСОБА_1 з 27.06.2024 по 28.06.2024 року було планово госпіталізовано з діагнозом гіпертонічна хвороба серця, консультації невропатолога та розшифровки досліджень, були складені через певний проміжок часу після розглядуваних подій, та не містять у собі відомостей, що ОСОБА_1 дійсно міг втратити свідомість саме перед настанням ДТП.
04.11.2024 захисник ОСОБА_1 - адвокат Софина І.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить: 
поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на ті підстави, що представником ОСОБА_1 10.09.2024 було подано апеляційну скаргу, однак ухвалою Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року скаргу було повернуто з підстав не долучення до апеляційної скарги витягу з договору про надання правничої допомоги; 
скасувати постанову Подільського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Щодо фактичних обставин справи зазначив, що 23.06.2024 о 12:00 ОСОБА_1 вирушив з дому до Сімейного кінного клубу «Дергачев» на власному транспортному засобі ВМW 528і, н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи повністю в здоровому стані. Під час перебування в даному кінному клубі алкогольних напоїв, ліків та інших медичних препаратів не вживав, почував себе добре, скарг на самопочуття не мав. 
Після перебування у кінному клубі вирушив додому в м. Київ. Керуючи транспортним засобом, протягом всього маршруту, який складав близько 66 км, дотримувався Правил дорожнього руху, вимог дорожньої розмітки та належним чином реагував на дорожню обстановку. 
В подальшому, рухаючись по вулиці Набережно-Хрещатицькій, дотримуючись вимог Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 зупинився на червоний сигнал світлофора. Після увімкнення зеленого сигналу світлофора продовжив рух у напрямку вулиці Набережно-Лугова. 
Після початку руху у напрямку вулиці Набережно-Лугова, проїхавши перехрестя, ОСОБА_2 відчув погіршення самопочуття, намагався знизити швидкість та зупинитись, однак різко втратив свідомість, що підтверджується відеозаписом.
Подальших обставин не пам`ятає, до тями прийшов лише після зіткнення з іншими транспортними засобами. 
Зазначав, що ОСОБА_1 ніколи раніше не втрачав свідомість, скарг на стан здоров`я не мав, на обліку в лікаря невролога не перебуває, даний стан у нього трапився вперше в житті. 
Медичними документами, виданими за результатами обстеження ОСОБА_1 підтверджено перебування останнього у синкопальному стані піж час зіткнення транспортних засобів. 
ОСОБА_1 не міг уникнути зіткнення з транспортними засобами, оскільки різко втратив свідомість. 
У зв`язку з тим, що дослідження доданих до суду медичних документів потребує спеціальних знань у галузі медицини, стороною захисту було подано клопотання про призначення у справі судово-медичної експертизи, однак суд першої інстанції вказаному клопотанню не надав жодної оцінки, не зазначив доводів та підстав для відмови у його задоволенні. 
Зазначив, що з відозаписів руху автомобіля ВМW 528і, н.з. НОМЕР_1 , 23 червня 2024 року, отриманих з камер відеоспостереження міста Києва, вбачається, що автомобіль є неконтрольованим та плавно змінював напрямок руху, виїжджаючи на зустрічну смугу, що свідчить про втрату керування ОСОБА_1 внаслідок втрати свідомості. 
Звертає увагу на відсутність слідів гальмування, що також підтверджує зіткнення некерованим транспортним засобом. 
Однак суд першої інстанції не надав належної оцінки зазначеним відеофайлам та доводам сторони захисту, не врахував даних обставин та виніс протиправну постанову. 
Вважає, що ОСОБА_1 не порушував п. 2.9 б, 12.1 ПДР, оскільки не керував транспортним засобом у хворобливому стані, а втрата свідомості відбулась різко та неконтрольовано.
Отже, в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення і порушення правил дорожнього руху: а саме недотримання вимог Правил дорожнього руху, причинного зв`язку між цими діяннями і наслідками, та суб`єктивна сторона у формі необережної форми вини.
Дана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 09.07.2020 у справі №390/348/16-к, якою констатовано факт того, що водій не може бути притягнутим до відповідальності, якщо він втратив свідомість. 
Зазначив, що особою, уповноваженою на складання протоколів про адміністративне правопорушення, не було додано жодного доказу перебування ОСОБА_1 у хворобливому стані, що у свою чергу свідчить про недоведеність порушення п. 2.9 «б» Правил дорожнього руху. Також не було надано жодного доказу на спростування факту втрати свідомості перед настанням ДТП.
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи, та являє собою початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Обставини викладені в протоколі повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи і не викликали сумніви.
В даному випадку в матеріалах відсутні докази, які свідчать про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, наслідком чого є настання відповідальності за ст. 124 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисники Софина І. В., Яценко Д. С. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.
Захисник потерпілої ОСОБА_3 - адвокат Асатрян О. В. просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін. 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. 
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з таких підстав. 
Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Причини пропуску строку оскарження судового рішення є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Враховуючи ту обставину, що вперше апеляційну скаргу було подано 10 вересня 2024, тобто в межах визначеного законом строку на апеляційне оскарження, з огляду на причини, які слугували підставою для її повернення - не надання до апеляційної скарги витягу з договору про надання правової допомоги, суд дійшов висновку про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 824281 від 09.07.2024, водій ОСОБА_1 23.06.2024 о 16 год. 51 хв., в м. Києві, вул. Набережно-Лугова, 4, керував транспортним засобом BMW, номерний знак НОМЕР_1 , в хворобливому стані, в результаті чого не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем МАЗ, номерний знак НОМЕР_2 , після чого продовжив рух та здійснив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_3 , який некеровано просунувся вперед та здійснив зіткнення з автомобілем Honda, номерний знак НОМЕР_4 , який некеровано просунувся вперед та здійснив зіткнення з автомобілем BMW, номерний знак НОМЕР_5 , який стояв перед дорожньою розміткою 1.12 «Стоп-лінія» на червоний сигнал світлофора. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, ОСОБА_1 отримав незначні тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 б, 12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Так, відповідно до п. 2.9 б ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції та увагу. 
Відповідно до п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
На підтвердження тієї обставини, що дана ДТП сталася не внаслідок керування ОСОБА_1 транспортним засобом у хворобливому стані, а через раптову втрату свідомості, стороною захисту було надано відповідні медичні документи та заявлено клопотання про призначення судово-медичної експертизи.
Матеріали справи та зміст оскаржуваної постанови не містять відомостей про те, що вказане клопотання було розглянуто судом першої інстанції. 
Відхиляючи доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не підлягає відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки ДТП сталося через втрату ним свідомості, суд першої інстанції виходив з того, що наявна в матеріалах справи медична документація була складена через певний проміжок часу після розглядуваних подій та не містить у собі відомостей, що ОСОБА_1 дійсно міг втратити свідомість саме перед настанням ДТП. 
З огляду на те, що дослідження доданих до матеріалів справи медичних документів потребувало спеціальних знань, а судом першої інстанції клопотання про призначення в справі судово-медичної експертизи розглянуто не було, судом апеляційної інстанції задоволено клопотання про призначення експертизи. 
На підставі постанови Київського апеляційного суду від 16 січня 2025 року в приміщенні ДСУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» експертна комісія в складі експертів Зосіменко В. В., Міщенко С. А. , Гуріної О. О. провела судово-медичну експертизу (комісійну) за матеріалами справи про адміністративне правопорушення №758/8971/24. 
Відповідно до висновку експерта (експертиза за матеріалами про адміністративне правопорушення) № 33-1-2025 від 05.12.2025: 
- з урахуванням того, що за 2,5 місяці до дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 було проведене «специфічне» інструментальне обстеження головного мозку (МРТ з введенням контрастного засобу), експертна комісія може стверджувати про те, що ОСОБА_1 , який станом на червень 2024 року мав захворювання (гіпертонічна хвороба, остеохондроз шийного відділу хребта), характер яких «хронічний, довготривалий», що в не медичному розумінні може відповідати такому поняттю, як «хворобливий стан» - ОСОБА_1 перебував в хворобливому стані 23.06.2024, під час початку руху транспортним засобом BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїжджаючи з сімейно-кінного клубу «Дергачов» до міста Києва; 
- перебіг захворювань ОСОБА_1 (гіпертонічної хвороби, остеохондрозу шийного відділу хребта з порушенням кровоплину по судинам, які забезпечують кровопостачання головного мозку) може бути причиною тимчасового зниження постачання крові до головного мозку, і, відповідно, короткочасної втрати свідомості (синкопального стану), в тому числі і в момент дорожньо-транспортної пригоди 23.06.2024.
В даному випадку для ствердження про те, що саме приблизно о 1652 23.06.2024 року ОСОБА_1 втратив свідомість керуючи автомобілем BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , необхідно провести судову автотехнічну експертизу.
Постановою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2026 року клопотання ОСОБА_1 -адвоката Софини І. В. задоволено. Призначено судово-психіатричну експертизу. 
Згідно висновку експерта №299 за результатами судово-психіатричної експертизи ОСОБА_1 , проведеної експертом Козерацькою О. А. 17.03.2026, ОСОБА_1 , 1969 року народження, за станом свого психічного здоров`я в момент ДТП, що сталася 23.06.2024 о 16:51, під час керування автомобілем BMW, р. н. НОМЕР_1 , виявляв ознаки короткочасного розладу свідомості судинного генезу (синкопе) (МКХ-10: R 55). За своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. 
Суд першої інстанції не надав належної оцінки медичним документам, не обґрунтував висновків щодо відмови у проведенні судово-медичної експертизи з метою перевірки доводів ОСОБА_1 про втрату ним свідомості безпосередньо перед настанням ДТП, що призвело до неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи. 
Дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, переглянувши відеозапис з камер відеоспостереження, якій свідчать про те, що 23.06.2024 приблизно о 16:52 год. і протягом щонайменше 30 хв. траєкторія руху автомобіля BMW, р. н. НОМЕР_1 , була некерованою, без будь-яких спроб водія застосувати гальмування, враховуючи висновки експертиз, які є належними та достатніми доказами для визначення стану особи в момент вчинення даного правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про доведеність тієї обставини, що ОСОБА_1 в момент ДТП, що сталася 23.06.2024 о 16:51, під час керування автомобілем BMW, р. н. НОМЕР_1 , внаслідок короткочасного розладу свідомості за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто перебував в стані неосудності. 
Таким чином, доводи сторони захисту про те, що причиною ДТП стало не порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, а перебування останнього під час вчинення правопорушення в стані неосудності, є доведеними. 
За таких обставин доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності да ст. 124 КУпАП є обґрунтованими.
Згідно ст. 20 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з неосудністю особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність.
З огляду на вчинення ОСОБА_1  правопорушення під час перебування в стані неосудності, наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст.247 КУпАП.
За таких обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з неосудністю особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд
постановив:

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Софині Ігорю Володимировичу строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року.
Апеляційну захисника ОСОБА_1 - адвоката Софини Ігоря Володимировича задовольнити частково. 
Постанову Подільського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з неосудністю особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк