УХВАЛА 

11 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 242/1183/15-ц

провадження № 61-7280ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Яковлєвим Андрієм Вікторовичем, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2026 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Дирекція адміністративних будівель», про припинення зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» про припинення зобов`язання.

Ухвалою Селидівського міського суду від 04 серпня 2015 року до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Дирекція адміністративних будівель".

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 27 січня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» про припинення зобов`язання.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21 квітня 2016 року апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 січня 2016 року скасовано.
Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Дирекція адміністративних будівель» про стягнення кредитної заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором від 24 січня 2014 року № 26-15-03/14 за період станом на 31 липня 2015 року, яка складається з тіла кредиту у сумі 31 827 692 грн., заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом у розмірі 3 561 492,56 грн, комісійної винагороди Банку у розмірі 66 838,17 грн, інфляційного збільшення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6 287 854,23 грн, інфляційного збільшення заборгованості по несплаченим відсоткам у розмірі 1 672 327,03 грн та інфляційного збільшення заборгованості по несплаченій комісії у розмірі 38 002,09 грн, а всього 
43 454 206,08 грн.
У задоволенні інших позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 а також у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про припинення зобов`язання відмовлено.
Вирішено питання стягнення судових витрат.

Постановою Донецького апеляційного суду від 20 березня 2018 року апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення.
Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31 липня 2015 року становить 24 290 319 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 13 638 000 грн, заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом - 
2 878 722,48 грн, трьох відсотків річних від суми заборгованості за тілом кредиту 120 196,03 грн, трьох відсотків річних по простроченим процентам 24 646,90 грн, трьох відсотків річних від суми заборгованості за комісії в розмірі 505,41 грн, суми несплаченої комісійної винагороди банку в загальному розмірі 57 289,86 грн, інфляційного збільшення заборгованості по несплаченим процентам в розмірі 1 450 688,04 грн, інфляційного збільшення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6 088 595,69 грн, інфляційного збільшення заборгованості по несплаченій комісії в розмірі 31 674,59 грн; а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 429,83 грн.
У іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відмовлено.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про припинення зобов`язання відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задоволено частково.
Постанову апеляційного суду Донецької області від 20 березня 2018 року скасовано у частині вирішення позову акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 постанову апеляційного суду Донецької області від 20 березня 2018 року залишено без змін (провадження № 61-19140св18).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2026 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», задоволено частково.
Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 січня 2016 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та ухвалено в цій частині нове рішення.
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором, яка, станом на 31 липня 2015 року, становить 31 288 328,91 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 27 281 319 грн, трьох відсотків річних від суми заборгованості за тілом кредиту 147 592,10 грн, інфляційного збільшення заборгованості по тілу кредиту 3 859 417,81 грн.
У іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відмовлено.
Вирішено питання стягнення судових витрат.

У травні 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Яковлєвим А. В., на постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 28 квітня 2026 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2026 року скасувати, направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України). 

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень заявник також вказує порушення апеляційним судом норм процесуального права, а саме судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України, оскільки справу розглянуто за відсутності учасника справи, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, а також суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк 
та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 
389 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, касаційне провадження у цій справі слід відкрити.

У касаційній скарзі заявник, просить зупинити виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2026 року до закінчення касаційного провадження, оскільки звернення стягнення на майно фізичної особи на суму, що перевищує 
31 мільйон гривень, в умовах дії законодавчого мораторію матиме незворотні наслідки. Зазначає. Що у разі скасування оскаржуваної постанови поворот виконання буде ускладненим. 

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Законодавець не обмежив дискреційні повноваження судів щодо підстав для зупинення виконання оскарженого рішення суду або його дії (якщо рішення не передбачає примусового виконання). Водночас, Верховний Суд виходить з того, що особливістю таких ухвал суду касаційної інстанції є те, що вони приймаються лише на стадіях виконання судового рішення, тобто, після ухвалення судового рішення у справі, що набрало законної сили. Оскільки однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України), свобода судового розсуду у такому випадку не є необмеженою. Суд має право вчинити відповідні дії, але лише у виняткових випадках, зокрема, як-що кінцеве рішення невідворотне та його негайне виконання може завдати значної шкоди. При цьому, сторона, проти якої ухвалено судове рішення у справі, має обґрунтувати свою заяву належним чином. Сама по собі незгода учасника судового процесу із мотивами ухваленого у справі судового рішення не є достатньою підставою для зупинення його виконання та дії, оскільки правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права суд касаційної інстанції перевіряє, переглядаючи по суті у касаційному порядку судові рішення.

Пунктом 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2012 року № 10 «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» визначено, що клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (наприклад, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути додано завірену копію такої постанови). Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та осіб, які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Перевіривши доводи, наведені у клопотанні, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки припущення заявника судом до уваги не беруться, у разі задоволення касаційної скарги інтереси заявника захищені механізмом повороту виконання судового рішення. У заяві не доведено, що виконавцем вчиняються конкретні дії з виконання судового рішення, що поворот виконання судового рішення буде утруднений або неможливий.

Ураховуючи наведене, а також те, що оскарження судового рішення у касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення його виконання судом касаційної інстанції, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Відповідно до акту Вищої ради правосуддя від 29 серпня 2024 року № 2584/0/15-24 підсудність Селидівського міського суду Донецької області змінено на Центральний районний суд міста Дніпра.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Дирекція адміністративних будівель», про припинення зобов`язання, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Яковлєвим Андрієм Вікторовичем, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2026 року.

Витребувати із Центрального районного суду міста Дніпра цивільну справу 
№ 242/1183/15-ц.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 11 липня 2026 року. 

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2026 року відмовити.

Роз`яснити учасникам справи, які відповідно до частини шостої статті 14 ЦПК України зобов`язані зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрували його, що вони мають обов`язок зареєструвати свій електронний кабінет та можливість ознайомитися із копією касаційної скарги та доданих документів, що подані у цій справі, виключно через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник