Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/6335/25
Провадження № 1-кп/650/149/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2026 року селище Велика Олександрівка

Великоолександрівський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
за участю прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Олександрівка обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62023080200000162 від 10.11.2023 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Злинка, Маловисківського району Кіровоградської області, громадянина України, має вищу освітою, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період, на момент вчинення злочину командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «капітан», 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , проходячи військову службу за призивом під час мобілізації на особливий період у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді командира командир 1 стрілецької роти цієї ж військової частини, у військовому званні «капітан», тобто будучи військовою службовою особою, яка наділена адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, і являвся матеріально- відповідальною особою за військове майно (в даному випадку інше військове майно) вказаної роти, діючи всупереч вимог ст.ст. 9, 11, 16, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України п.п. 3.1.2, 9.1-9.3.2, 5.18.1.3-5.18.1.5 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 16.07.1997 №300, п.п. 6, 7, 13 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 №1225, ст.ст. З, 7 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21.09.1999 № 1075- XIV, діючи із кримінальною протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своєї бездіяльності, хоча повинен був і міг це передбачити, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків, через недбале ставлення до них, в період часу з 24.01.2022 по 08.04.2023, перебуваючи в с. Дудчани Бериславського району Херсонської області, більш точне місце та час в ході досудового розслідування не встановлено, не забезпечив належного контролю за зберіганням військового майна 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , не вів облікових документів, а саме книги обліку військового майна, зареєстровані роздавальні відомості або будь-які інші облікові документи, які могли би підтвердити видачу інвентарного майна речової служби військовослужбовцям 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , чим створив умови для його втрати або викрадення, тим самим не забезпечив належного обліку та зберігання ввіреного військового майна, не забезпечив такий порядок зберігання який унеможливлював би викрадення чи втрату даного майна, що призвело до втрати вказаного майна, таким чином, внаслідок недбалого ставлення останнього до служби, державі в особі військової частини НОМЕР_1 , заподіяно істотну шкоду на загальну суму 551479 (п`ятсот п`ятдесят одну тисячу чотириста сімдесят дев`ять) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок, у вигляді втрати наступного майна, а саме: Майно служби ракетно-артилерійського озброєння: 1. Набоїв 5,45 ПС в кількості 120 шт., вартістю 0,269 грн. за шт. на загальну суму 37,64 грн.; 2. ПГ-7 в кількості 2 шт., вартістю 389,25 грн. за шт. на загальну суму 907,73 грн.; 3. OG-7V в кількості 5 шт., вартістю 8232,71 грн за шт. на загальну суму 47996,60 грн.; 4. РГД-5 в кількості 15 шт., вартістю 123,00 грн., на загальну суму 2151,27 грн.; 5. РГО в кількості 4 шт., вартістю 205,55 грн., на загальну суму 598,66 грн.; Майно сил підтримки: 9. Рукавиць БЗ-1М (облік № 1) в кількості 89 пар, вартістю 33,96 грн. за одну, на загальну суму 1813,46 грн.; 10. Протигазів ПМГ-2 в кількості 15 шт., вартістю 112,08 грн. зашт., на загальну суму 1008,72 грн.; 11. Панчохів захисні в кількості 15 пар., вартістю 63,31 грн. за одну, на загальну суму 569,79 грн.; 12. Плащів захисних ОП-1М в кількості 15 шт., вартістю 169,82 грн. за штуку, на загальну суму 1528,38 грн.; 13. Димових гранат РГД - 55Б в кількості 1 шт., на загальну вартість 494,42 грн.; 14. Димових гранат РГД-55Ч в кількості 1 шт., на загальну суму 503,42 грн.; 15. Ящиків стандартних ДВП в кількості 8 шт., вартістю 22,76 грн. за штуку, на загальну суму 109,25 грн.; 16. Ящиків не стандартних в кількості 3 шт., вартістю 20,57 грн. за штуку, на загальну суму 37,03 грн.; Майно речової служби: 26. Сорочок та кальсон демісезонних в кількості 7 шт., вартістю 469,98 грн. за штуку, на загальну суму 1019,85 грн.; 27. Чоботів гумових в кількості 15 пар., вартістю 178,50 грн. за одну, на загальну суму 669,37 грн.; Майно групи зв`язку та інформаційних систем: Радіостанції Motorola DP 4400е в кількості 1 шт. на загальну вартість 22208,10 грн.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про застосування ч. 3 ст. 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений визнає їх в повному обсязі. Вказав на доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, та просив призначити відповідне покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 58 КК України, замість призначеного покарання у виді позбавлення волі призначити покарання у виді службового обмеження військовослужбовців із відрахуванням в дохід держави з суми грошового забезпечення 20 відсотків строком на 2 роки.
Обвинувачений проти задоволення клопотання прокурора не заперечує, пояснивши, що дійсно визнає всі встановлені в ході досудового слідства обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. 
Суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, якому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Про добровільність позиції обвинуваченого про розуміння ним правових наслідків свідчить його згода на клопотання, заявлене прокурором в судовому засіданні. Обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавав усі обставини справи, тому у суду не має сумнівів у його волевиявленні.
Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно та підтверджуються обвинуваченим ОСОБА_4 , який у судовому засіданні пояснив, що втрата майна мала місце у 2022-2023 рр. На той час він займав посаду командира роти військової частини НОМЕР_2 , та був матеріально-відповідальною особою, вів журнали видачі майна, приймав майно по накладних. Однак на той час не було можливості вести облік прийому-видачі майна належно, на це впливали різні обставини. Тому в результаті частину майна було втрачено. Перелік майна відповідає майну, зазначеному в обвинувальному акті. Шкода військовій частині була відшкодована ним частково. При цьому пояснив, що щиро розкаюється у скоєному.
За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 , доведеною, а його дії кваліфіковано за ч. 4 ст. 425 КК України – як недбале ставлення військової службової особи до служби, що заподіяло істотну шкоду, вчинене в умовах воєнного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 КК України, передбачено, що покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.
Відповідно до ч. 2 ст. 58 КК України, із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, мотив та мету вчиненого кримінального правопорушення, характеризуючі дані особи обвинуваченого, а саме обвинувачений раніше не судимий та вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем проходження служби характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, сім`ю, продовжує службу в лавах Збройних Сил України. 
Обставиною, в силу ст. 66 КК України, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість і характер вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої обставини, що суттєво знижує суспільну небезпеку від вчиненого, відсутність обтяжуючих обставин, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку прокурора, суд вважає що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 4 ст. 425 КК Україні.
Зі змісту частини першої статті 69 КК України вбачається, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. Вказана норма Закону передбачає, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст.69 КК України.
Приймаючи до уваги зазначені обставини та враховуючи наведені пом`якшуючі покарання обставини, а саме: повне визнання ОСОБА_4 , вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне часткове відшкодування завданого збитку, зважаючи на відсутність обтяжуючих покарання обставин, за яких вчинено злочин, що у сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності, діючий військовослужбовець і на теперішній боронить державу, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 4 ст. 425 КК України, у виді 2 років позбавлення волі,
Крім того, при вирішенні питання щодо міри покарання ОСОБА_4 , суд враховує положення ч. ч. 1, 2 ст. 58 КК України, відповідно до яких покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в дохід держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.
З огляду на викладене, а також ту обставину, що ОСОБА_4 , являється військовослужбовцем, існують достатні підстави для призначення саме покарання у виді службового обмеження.
Покарання у вигляді службового обмеження, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого є домірним скоєному та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Прокурором в межах кримінального провадження пред`явлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на користь військової частини НОМЕР_3 (ЄДРПОУ 26623342, АДРЕСА_2 ) 406 946,47 грн. (чотириста шість тисяч дев`ятсот сорок шість гривень 47 копіок) заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В судовому засіданні обвинувачений цивільний позов визнав у повному обсязі, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, застосування запобіжного заходу, під час досудового розслідування не застосовувались.
Враховуючи особу обвинуваченого та призначене покарання, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому будь-якого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Речові докази та витрати на залучення експертів відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, 

УХВАЛИВ:

Визнати  ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1, ч. 2 ст. 58 КК України, замість призначеного покарання у виді позбавлення волі призначити  ОСОБА_4  покарання у виді службового обмеження військовослужбовців із відрахуванням в дохід держави з суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків строком на 2 (два) роки.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно  ОСОБА_4  - не обирати.
Цивільний позов прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_5 - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з  ОСОБА_4  на користь військової частини НОМЕР_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) 406 946,47 грн. (чотириста шість тисяч дев`ятсот сорок шість гривень 47 копійок) заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням обмежень, визначених ч. 1 ст. 394 КПК України.
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. 

Суддя   ОСОБА_6