справа № 165/255/26 
провадження №2/165/505/26  

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 квітня 2026 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого Ференс-Піжук О.Р.,
з участю секретаря Король І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
встановив:
28.01.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 29697,58 грн.
На обґрунтування своїх вимог вказує, що 24.09.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №1016918, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 4600,00 грн на строк 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2% на день (стандартна процента ставка).
Позивач вказує, що за договором факторингу набув права вимоги за кредитним договором.
Посилаючись на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості за кредитом, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у розмірі 29697,58 грн, з яких 4599,98 грн заборгованість за тілом кредиту, 25097,60 грн – заборгованість за процентами, 0 – заборгованості за комісією, судовий збір та витрати на правничу допомогу.
Ухвалою суду від 04.02.2026 відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, поштовим зв`язком на зареєстровану адресу проживання, відповідно до вимог статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим, судовий виклик за зареєстрованим місцем проживання не вручений через відсутність адресата. Відповідач не повідомив про причини неявки, правом подати відзив не скористався. 
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі № 911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.
Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.
Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у цій справі, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення у цій справі.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що 24.09.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №1016918, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 4600,00 грн на строк 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2% на день (стандартна процента ставка) (а.с.17-20).
Згідно з довідкою про ідентифікацію ОСОБА_1 ідентифікована ТОВ «Селфі Кредит», акцепт договору позичальником підписаний аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «Т 850».
Отже, що кредитний договір, на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача.
Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закону),електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №1016918, укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Також, в матеріалах наявний графік погашення заборгованості, який міститься у Додатку 1 до Договору, та яким підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором.
Повідомленням ТОВ «ПЕЙТЕК» від 20.10.2025 підтверджується факт перерахування позивачем на рахунок відповідача коштів 4600 грн за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту. 
З повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 20.02.2026, вбачається, що по рахунку НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 зараховано кошти на суму 4600 грн від 24.09.2023, також відповідно до виписки за договором № б/н за період з 24.09.2023-24.09.2023, що надано АТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 04.02.2026 про витребування доказів (а.с.53).
Відповідно до Додатку 1 до Договору, а також п. 1.8.1 Договору передбачено загальну вартість кредиту 41032 грн.
Позивач на обґрунтування вимог зазначає, що позичальник допустив неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно не сплачена. Станом на дату подання позову заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 29697,58 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 4599,98 грн.; заборгованість за процентами 25097,60 грн.
21 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 21062024, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за плату набуває права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними в реєстрі боржників, в тому числі до відповідача за договором №1016918 від 24.09.2023.
Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).
За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність.
Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України).
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина перша статті 1010 ЦК України).
Зі встановлених судом обставин слідує, що відповідач дійсно порушив свої зобов`язання за кредитним договором, а саме: не повернула кредит повністю у строк, встановлений договором, чим порушила приписи частини першої статті 526 ЦК України.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомукаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Виходячи із змісту ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Таким чином судом встановлено, що первісний кредитор та відповідач узгодили суму кредиту, відсотки за користування кредитними коштами, графік погашення заборгованості та розрахунок орієнтовної загальної суми заборгованості.
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1ст. 516 ЦК).
Отже, позивач за договором факторингу факторингу № 21062024 правомірно набув право грошової вимоги ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» до відповідача за кредитним договором №1016918 від 24.09.2023.
Судом також встановлено, що взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №1016918 від 24.09.2023 первісний кредитор виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредит, що підтверджується розрахунком заборгованості.
Відповідачем не надано контррозрахунку суми заборгованості за користування кредитом. Також відповідачем не надано доказів щодо належного виконання нею умов кредитного договору.
Разом з тим, суд не погоджується з розрахунком нарахованими позивачем процентами за користування кредитом з огляду на таке.
З розрахунку заборгованості вбачається, що з 24.09.2023 до 06.10.2023 позичальнику нараховувалися проценти за користування кредитними коштами в розмірі 1,54 % в день від залишку неповерненої суми кредиту, в загальному розмірі 920,92 грн, що сплачені відповідачем. 07.10.2023 здійснено перерахунок за відсотковою ставкою 2.2% в день. З 07.10.2023 до 21.06.2024 включно за відсотковою ставкою 2.2% в день. Таким чином, за цей період дії договору відсоткова ставка становить розмір - 2,2 %.
Суд вважає, що розрахунок заборгованості за процентною ставкою в розмірі 2.2 %, суперечить Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року.
Положення ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки вводяться в дію поетапно.
Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Враховуючи встановлений ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, за період з 07.10.2023 до 23.12.2023 кредитодавцем правомірно нараховувалися проценти за користування кредитними коштами за процентною ставкою, що становить 2,2 % в день в сумі 7792,40 грн ( 4600*2,2%*77). Враховуючи сплату відповідачем відсотків в сумі 1113,20 17.10.2023, станом на 22.12.2023 включно відсотки становлять 6679,20 грн.
Договірна ставка 2,20%/день є правомірною лише до 21.04.2024 включно, оскільки протягом перших 120 днів не перевищує ставку 2,5 % в день. Тому станом на 21.04.2024 розмір відсотків становить 18823,20 грн.
З 22.04.2024 максимально допустима ставка становить 1,5%/день, згідно з перехідними положеннями ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», тому нарахування понад цей розмір підлягають зменшенню.
У період з 22.04.2024 по 21.06.2024 сума відсотків становить 4209 грн (4599,99 х1,50%х 61).
Отже відсотки в загальному розмірі становлять 23032,20 гривень.
Отже з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 27632,20 грн, з яких тіло кредиту – 4599,98 грн, відсотки 23032,20 грн.
В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, за безпідставністю.
Відповідно до п.6 ч.1ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2422,40 грн).
Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2477,36 грн, із розрахунку 2662,40 х 93,05%, де 93,05 %= 27632,20 х100%/29697,58 грн.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді в розмірі 8000,00 грн, що підтверджується договором про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025 року, актом прийому передачі наданих послуг від 12.01.2026, детальний опис наданих послуг (а.с.37-38).
Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Стороною відповідача клопотань щодо зменшення розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу не подано.
Враховуючи вищевикладене, на підставі статті 141 ЦПК України, оскільки судом позов задоволено частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7444 грн, із розрахунку 8000х93,05%=7444 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
525, 526, 546,549, 610, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України, статтями 10-13, 76, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість у розмірі 27632 (двацдять сім тисяч шістсот тридцять дві) грн 20 коп., з яких тіло кредиту – 4599,98 грн, відсотки 23032,20 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» сплачений судовий збір у розмірі 2477 (дві тисячі чотириста сімдесят сім) гривні 36 коп., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7444 (сім тисяч чотириста сорок чотири) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Луцького міськрайонного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд.1, корп.28, 4-й поверх, код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) 01.05.2026 року.

Головуючий підпис О.Р. Ференс-Піжук