Справа № 507/2500/25
Провадження № 2/507/72/2026
Номер рядка звіту 47
РІШЕННЯ      
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
"23" червня 2026 р. селище Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Дюдюна О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Демовської Д.І.,
за участю представника позивача - адвоката Жмурко С.Л.,
представника відповідача - адвоката Опалька О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Любашівка Подільського району Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями, - 
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Любашівського районного суду Одеської області з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями відповідача.
В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 06 березня 2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Рішенням Любашівського районного суду від 25 вересня 2025 року шлюб між сторонами було розірвано.
Позивач є власницею квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у якій фактично проживає.
Як зазначено у позові, 05 листопада 2025 року приблизно о 21 годині 50 хвилин відповідач ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в квартирі позивачки, умисно вчинив пошкодження її майна, а саме: розбив один склопакет вартістю 3 000 грн; пошкодив (порубав сокирою) двері, чим завдав шкоди на суму 5 000 грн; пошкодив кондиціонер вартістю 12 000 грн; розбив клумбу, розташовану на вулиці, вартістю 2 000 грн.
У результаті вказаних дій позивачці, за її розрахунком, завдано матеріальної шкоди на загальну суму 22 000 грн.
Позивач також зазначає, що 05 листопада 2025 року зверталась на телефонну лінію «102», про що складено талон-повідомлення № 7741, у якому зафіксовано повідомлення про спрацювання о 10 годині 07 хвилин кнопки термінового виклику у квартирі. Крім того, цього ж дня нею повторно здійснювалося звернення на спецлінію «102» з повідомленням про те, що відповідач, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, б`є вікна в її квартирі.
Вказує, що внаслідок перенесеного стресу, страху та психологічного тиску у неї погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим вона змушена працювати з психологом за місцем роботи та потребує лікування. Завдану моральну шкоду вона оцінює у розмірі 20 000 грн.
У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 22 000 грн, стягнути моральну шкоду у розмірі 20 000 грн, стягнути з відповідача судові витрати, у тому числі 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1 211,20 грн. сплаченого судового збору.
Представник позивача - адвокат Жмурко С.Л. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. 
Представник відповідача - адвокат Опалько О.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та вказав, що на розгляді Любашівського районного суду Одеської області перебуває цивільна справи за позовом ОСОБА_1 до відповідача про поділ сумісного майна подружжя. Рішення у справі не прийнято, у зв`язку з чим твердження позивача про пошкодження саме її майна не відповідає дійсності, оскільки все спільно нажите з позивачем майно є їхньою спільною власністю. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази пошкодження переліченого спільного майна саме відповідачем. Додав, що з наданого до суду, як доказу відео, не можливо встановити, хто саме вибив вікно та де саме це було. У зв`язку з чим просив суд у позовних вимогах позивачки відмовити за необгрунтованістю.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 08 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с.30).
Ухвалою від 21 квітня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 55).
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 06 березня 2009 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис №11 (а.с.18). Рішенням Любашівського районного суду від 25 вересня 2025 року зазначений шлюб було розірвано. (а.с. 21).
Позивачка на підставі договору дарування від 29.03.2024 року, посвідченого державним нотаріусом Любашівської державної нотаріальної контори Одеської області Котюжинською Л.Д. та витягу з Державного реєстру речових прав від 29.03.2024 року, являється власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с 22, 24-25). 
Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади №2025/011783551 від 19.08.2025 року, позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.23).
Відповідно до талону-повідомлення Єдиного обліку №7741 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, зареєстровано заяву позивачки у відділі поліції №1 (смт. Любашівка) Подільського району управління поліції ГУНП в Одеській області від 05.11.2025 року про те, що 05.11.2025 року о 10:07 надійшло повідомлення зі служби 102 про спрацювання кнопки термінового виклику за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до талону-повідомлення Єдиного обліку №7762 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, зареєстровано заяву позивачки у відділі поліції №1 (смт. Любашівка) Подільського району управління поліції ГУНП в Одеській області від 05.11.2025 року про те, що 05.11.2025 року о 21:49 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 колишній чоловік в алкогольному сп`янінні б`є вікна (а.с.17).
Згідно відповіді начальника відділу поліції №1 Подільського районного управління поліції від 03.12.2025 року на адвокатський запит, поданий в інтересах ОСОБА_1 , встановлено, що звернення які було зареєстровані за №7742 та №7762 від 05.11.2025 року розглянуто. Згідно інформації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, як кривдник. Відносно ОСОБА_2 , 05.11.2025 року було складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та винесено тимчасовий заборонний припис за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 (а.с.27).
До матеріалів справи позивачкою долучено виписку із медичної картки амбулаторного хворого від 17.11.2025 року, із зазначеним діагнозом- стенокардія, гіпертонічна хвороба, гіпертонічний криз (а.с.13)., видаткова накладна №3191 від 03.04.2025 року на товар- кондиціонер OSAKA STV-07HH з зазначеною вартістю 12000 грн. та платіжною інструкцією, покупцем якого являється ОСОБА_3 (а.с.14-15), та видаткова накладна від 28 листопада 2025 року №63 на склопакет однокамерний на суму 2500 грн.(а.с.16).
Згідно прибуткового касового ордеру №5 від 19 листопада 2025 року, позивачкою за надання послуг правничої допомоги сплачено ФОП ОСОБА_4 5000 грн.(а.с.26).
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом повинні підтверджуватися певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами.
За змістом статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення сторін, якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню.
Отже, вирішуючи спір, суд виходить із принципів змагальності сторін, диспозитивності, рівності учасників процесу перед законом і судом та оцінює подані сторонами докази у їх сукупності, встановлюючи обставини справи на підставі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема шляхом відшкодування майнової та моральної шкоди.
Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа здійснила або повинна здійснити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи, які вона могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України за загальним правилом моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Для виникнення деліктного зобов`язання та покладення обов`язку з відшкодування шкоди необхідною є наявність сукупності таких умов: наявність шкоди, протиправність поведінки заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, а також вина особи, яка заподіяла шкоду, якщо інше не встановлено законом.
Зазначена правова позиція узгоджується з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відповідно до яких шкода, заподіяна особі або майну, підлягає відшкодуванню за умови встановлення неправомірності дій особи, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та наслідками, а також вини заподіювача, крім випадків, коли законом передбачено відповідальність незалежно від вини.
Причинний зв`язок є обов`язковою умовою цивільно-правової відповідальності та полягає у тому, що шкода повинна бути прямим наслідком саме протиправних дій чи бездіяльності відповідача, а не інших обставин. Відсутність причинного зв`язку виключає покладення обов`язку щодо відшкодування шкоди.
Відповідно до пунктів 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спорів цієї категорії суд повинен встановити факт заподіяння моральної шкоди, протиправність поведінки відповідача, причинний зв`язок між діями та наслідками, а також наявність вини. При цьому підлягають оцінці характер і обсяг моральних страждань, обставини їх виникнення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про необгрунтованість заявлених позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Судом встановлено, що позивачка на підставі договору дарування від 29.03.2024 року, посвідченого державним нотаріусом Любашівської державної нотаріальної контори Одеської області Котюжинською Л.Д. та витягу з Державного реєстру речових прав від 29.03.2024 року, являється власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с 22, 24-25). 
Відповідно до талону-повідомлення Єдиного обліку №7741 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, зареєстровано заяву позивачки у відділі поліції №1 (смт. Любашівка) Подільського району управління поліції ГУНП в Одеській області від 05.11.2025 року про те, що 05.11.2025 року о 10:07 надійшло повідомлення зі служби 102 про спрацювання кнопки термінового виклику за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до талону-повідомлення Єдиного обліку №7762 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, зареєстровано заяву позивачки у відділі поліції №1 (смт. Любашівка) Подільського району управління поліції ГУНП в Одеській області від 05.11.2025 року про те, що 05.11.2025 року о 21:49 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 колишній чоловік в алкогольному сп`янінні б`є вікна (а.с.17).
Згідно відповіді начальника відділу поліції №1 Подільського районного управління поліції від 03.12.2025 року на адвокатський запит, поданий в інтересах ОСОБА_1 , встановлено, що звернення які було зареєстровані за №7742 та №7762 від 05.11.2025 року розглянуто. Згідно інформації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, як кривдник. Відносно ОСОБА_2 , 05.11.2025 року було складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та винесено тимчасовий заборонний припис за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 (а.с.27).
Однак позивачем до матеріалів справи не долучено доказів про наявність встановленої в законному порядку вини з боку відповідача за дані дії, що спричинили їй матеріальну шкоду.
З долучених до матеріалів справи фотознімків не можливо встановити, розмір завданих збитків, а також місце де вони зроблені, та чиїми діями вони спричинені. Крім того відсутній розрахунок та оцінка завданої шкоди. 
Долучений до матеріалів відеозапис не дає в достатній мірі суду встановити хто саме на ньому зображений, які дії вчинялися особою, яка на ньому зафіксована, місце його фіксації та особу, яка здійснювала його запис. Клопотань з боку позивача про виклик в судове засідання як свідка особи, яка проводила фіксування відеозапису не надходило, інші свідки по справі відсутні.
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Суд враховує, що відповідно до статті 89 ЦПК України оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням суду, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів.
Аналізуючи встановлені обставини крізь призму положень частини першої статті 1166 ЦК України, суд дійшов висновку про відсутність усіх необхідних елементів цивільно-правової відповідальності відповідача.
Навіть у випадку протиправної поведінки відповідача передбаченої  ч.1 ст. 173-2 КУпАП, в матеріалах справи відсутні докази його дій, спрямованих на умисне пошкодження майна позивачки.
Причинний зв`язок між діями відповідача та заподіяною шкодою не є очевидним та не підтверджується матеріалами справи.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.
Отже, ОСОБА_1 , звертаючись з цим позовом мала довести суду обставини щодо заподіяння їй шкоди та її розміру, а також, що таку було заподіяно саме відповідачем ОСОБА_2 , зокрема, надати суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази, відповідно до вимог ст. ст. 77-80 ЦПК України, на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Доводи позивача на яких може ґрунтуватися судове рішення, що шкоду заподіяно незаконними діями ОСОБА_2 є недостатніми. 
За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 не довела склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності ОСОБА_2 перед нею за завдану матеріальну та моральну шкоду, як і не довела розмір заподіяної шкоди, тому підстав для задоволення позову суд не вбачає.
За викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди необхідно відмовити у зв`язку з недоведеністю.
Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач зазначає, що поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., проте оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому на підставі ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, в тому числі і сплачений судовий збір на його користь не підлягають стягненню.
На підставі викладеного, керуючись ст.133, 141, 258-259, 265, 268, 354 ЦПК України , суд,- 
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями - відмовити.
Рішення набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суддя:        Дюдюн О.В.