РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/269/26 
11 травня 2026 року 
Костопільський районний суд Рівненської області
в складі судді Снітчук Р.М.
за участі секретаря Ажнюк О.С.
представника позивача адвоката Оніщука С.П.
представника третьої особи на стороні відповідача Малолюбашанської сільської ради Зищук І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Костопіль цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Малолюбашанська сільська рада, Костопільський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів, звільненя від сплати заборгованості за аліментами, стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про припинення стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, а також просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від її заробітку (доходу) щомісячно.
В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що з ОСОБА_2 перебував у шлюбі, мають двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які на даний час перебувають на його утриманні.
Згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області у справах № 564/2297/19 та № 564/1741/19 він зобов`язаний сплачувати на користь відповідачки аліменти на утримання дітей.
Проте фактично з жовтня 2022 року обидві дитини постійно проживають разом із ним та перебувають на його повному утриманні, що є підставою для припинення стягнення з нього аліментів, звільнення його від сплати заборгованості за аліментами та стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки від її заробітку (доходу) щомісячно. 
У судовому засіданні представник позивача адвокат Оніщук С.П. заявлені вимоги підтримав, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, місце та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, відзиву на позов не подала.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Малолюбашанської сільської ради Зищук І.Ю. у судовому засіданні вважала за доцільне припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідача, оскільки неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 разом із матір`ю не проживають та на її утриманні не перебувають, знаходяться на обліку у службі у справах дітей Малолюбашанської сільської ради як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від їх виховання. Малолітнього ОСОБА_4 вилучено із сім`ї матері та влаштовано до патронатної сім`ї. На даний час діти проживають з бабусею по лінії матері ОСОБА_5 . Відповідач ніякої участі у їх житті не приймає, аліменти, які стягуються з позивача на її користь на утримання дітей, використовує не за призначенням. Батько дітей проходить військову службу. Просила у задоволенні позову про стягнення аліментів на користь позивача відмовити, оскільки діти не перебувають на його утриманні. Також вказала, що відсутні підстави для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами.
Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Костопільського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. 
Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення частково. 
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статі 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 41 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочним рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 16.09.2019 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
Відповідно до рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 28.08.2019 у справі № 564/1741/19 з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи з 03.10.2019 і до досягнення нею повноліття.
Відповідно до судового наказу Костопільського районного суду Рівненської області від 13.09.2019 у справі № 564/2297/19 з позивача на користь відповідача, починаючи з 06.09.2019 стягуються аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Разом із тим, відповідно до актів обстеження умов проживання від 16.11.2025, 22.01.2026, повідомлення Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг Малолюбашанської сільської ради» від 16.02.2026 № 45 із серпня 2024 року неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із бабусею по лінії матері ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 та перебувають на її утриманні. Відповідач отримує аліменти на дітей, однак використовує їх не за призначенням, разом з дітьми не проживає, участі у їх вихованні не приймає. 
Згідно до ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.
У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
Із довідки про доходи від 25.03.2026 вбачається, що позивач ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 
Із акту обстеження умов проживання вбачається, що ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_2 , його неповнолітні діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 разом із ним не проживають та зареєстрованими не значаться. 
При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Наведене вказує на відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , оскільки вони разом із батьком ОСОБА_1 не проживають та на його утриманні не перебувають.
Також встановлено, що із серпня 2024 року неповнолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 разом із матір`ю ОСОБА_2 не проживають, відповідач не бере участі у їх вихованні та утриманні, аліменти, які відраховуються із заробітку (доходу) позивача, використовує не за призначенням, тому суд дійшов висновку про необхідність припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача. 
Із наданого суду розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що за позивачем рахується заборгованість зі сплати аліментів за період із 03 жовтня 2019 до травня 2025 в сумі 183118 грн. 04 коп. 
Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Відповідно до роз`яснення, викладеного у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.
Зазначена правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.
Вказаний правовий висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 01 серпня 2018 року (справа №344/12158/16-ц).
Разом із тим доказів у підтвердження існування обставин, які є підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами не надано. 
Із постанов Костопільського районного суду Рівненської області від 28.04.2020, 13.11.2020, 02.03.2022 вбачається, що позивач ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, за несплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей, що вказує на наявність винної поведінки позивача та відсутність підстав для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь держави. 
На підставі наведеного та керуючись ст. 180-182, ч. 2 ст. 197 Сімейного Кодексу України, ст. 10 - 13, 19, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, ч. 4 ст. 273, 274, 280-282 ЦПК України, - 
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Малолюбашанська сільська рада, Костопільський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів, звільненя від сплати заборгованості за аліментами, стягнення аліментів - задовольнити частково.
Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , присуджених рішеннями Костопільського районного суду Рівненської області від 28.08.2019 у справі № 564/1741/19, від 13.09.2019 у справі № 564/2297/19 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. 

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач - ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . 
Повний текст рішення складено 11 травня 2026 року.

Суддя: Р. М. Снітчук