ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/2171/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Філінюка І.Г.
суддів: Аленіна О.Ю., Принцевської Н.М.  

секретар судового засідання - Чеголя Є.О.
за участю:
АТ «ОДЕСАГАЗ» - адвокат Федорова В.В.
ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» - адвокат Тіщенко А.А. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.03.2026 
по справі №916/2171/24 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»
до відповідача Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» 
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача:
1.Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;
2.Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» 
про стягнення 946 865 495,56 грн.

суддя суду першої інстанції - Невінгловська Ю.М. 
місце винесення ухвали: м. Одеса, Господарський суд Одеської області, пр.-т Шевченка, 29,
повний текст ухвали складено та підписано: 16.03.2026

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом до Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість у загальній сумі 946 865 495,56 грн, у тому числі: основний борг у сумі 618 684 448,67 грн, пеню у розмірі 86 256 057,84 грн, три проценти річних у сумі 39 076 931,54 грн, а також інфляційні втрати у сумі 202 848 057,51 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» в частині оплати за спожитий газ.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.03.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 Рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2025 у справі №916/2171/24 скасовано, позовні вимоги ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» до АТ «ОДЕСАГАЗ» задоволено частково, стягнуто з АТ «ОДЕСАГАЗ» на користь ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» заборгованість у загальній сумі 869 235 043,50 грн, у тому числі: 
- основний борг у сумі 618 684 448,67 грн;
- пеня 8 625 605,78 грн; 
- три проценти річних у сумі 39 076 931,54 грн; 
- інфляційні втрати у сумі 202 848 057,51 грн.
Додатковою постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2026 стягнуто з АТ «ОДЕСАГАЗ» на користь ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» 1 271 760,00 грн витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2025 та 2 422,40 грн витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.10.2024.
У лютому 2026 році Акціонерне товариство «ОДЕСАГАЗ» звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про відстрочення виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 та додаткової постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2026 (вх.№2-264/26).
В обґрунтування поданої заяви АТ «ОДЕСАГАЗ» зокрема посилається на те, що воно виконує функції Оператора газорозподільної системи на території Одеської області та оскільки АТ «ОДЕСАГАЗ» забезпечує фінансування видатків на виконання своєї ліцензійної діяльності виключно в межах тарифної виручки, інших джерел фінансування видатків підприємство мати не може.
Також заявник вказує, що тариф на послуги розподілу природного газу побутовим споживачам, які є левовою долею споживачів АТ «ОДЕСАГАЗ» не змінено, що продовжує негативно впливати на рівень виручки відповідача та можливості здійснювати розрахунки з кредиторами.
Забезпечення всіх витрат АТ «ОДЕСАГАЗ», як Оператора ГРМ здійснюється за рахунок виключно тарифу на послуги розподілу природного газу, що сплачується кінцевими споживачами. Водночас встановлений постановою НКРЕКП №2154 від 19.12.2025, тариф не забезпечує покриття економічно обґрунтованих витрат відповідача, який забезпечує потреби споживачів послуг розподілу природного газу.
Крім того, заявник АТ «ОДЕСАГАЗ» вказує, що його дохід в умовах воєнного стану щодня скорочується, що вимагає щоденної оптимізації використання доходів та направлення їх на критично важливі заходи забезпечення функціонування газорозподільної системи в цілому та окремих об`єктів. З огляду на процеси переміщення населення, їх відсутності за місцем реєстрації, вимушеного переміщення в умовах воєнного стану забезпечення процесів стягнення заборгованості за природний газ з кінцевих споживачів, в тому числі шляхом звернення до суду, є вкрай неефективним, а подекуди неможливим.
На думку Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» ці обставини і стали підставою для звернення до Господарського суду Одеської області з відповідною заявою про відстрочення виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 та додаткової постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2026.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.03.2026 заяву АТ «ОДЕСАГАЗ» (вх.№2-264/26 від 16.02.2026) про відстрочення виконання рішення по справі №916/2171/24 - задоволено частково.
Відстрочено виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 у справі №916/2171/24 в частині стягнення заборгованості в загальній сумі 869 235 043,50 грн - до 19.01.2027.
В решті задоволенні заяви - відмовлено.
Обґрунтування судового рішення. 
В мотивах прийнятої ухвали, суд першої інстанції зазначив, що сума заборгованості, яка стягнута постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026, а саме 869 235 043,50 грн., є надмірним розміром для негайної сплати таких коштів. Та враховуючи обставини, які позбавляють АТ «ОДЕСАГАЗ» здійснити виконання рішення шляхом сплати такого розміру грошових коштів одразу станом на даний момент, суд дійшов висновку про можливість здійснити відстрочення виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 по справі №916/2171/24 в частині стягнення з АТ «ОДЕСАГАЗ» заборгованості в розмірі 869 235 043,50 грн.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 09.03.2026 у справі №916/2171/24 про відстрочення виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 у справі №916/2171/24 та відмовити АТ «ОДЕСАГАЗ» у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення по справі №916/2171/24.
Узагальнені доводи апеляційної скарги. 
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної ухвали суду в оскаржуваній ухвалі зазначив, що «суд погоджується із твердженнями АТ «ОДЕСАГАЗ» та зазначає, що в даному випадку боржник, посилаючись на скрутний фінансовий стан, не ухиляється від виконання судового рішення, а лише вказує про неможливість погашення наявної заборгованості за судовим рішенням перед стягувачем саме на час звернення з відповідною заявою та, що сторони перебувають в однакових умовах військового стану, військова агресія проти України та правовий режим військового стану в країні однаково негативно впливають на обидві сторони даної справи».
Проте, на думку скаржника, ці обставини в розумінні статті 331 ГПК України, на думку Позивача, не є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Скаржник вважає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що відповідач не довів належними доказами наявність у нього обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у даній справі. Зокрема, відповідач до заяви про відстрочення виконання рішення суду надав документи (Виписка з ЄДР, Ліцензія АТ ОДЕСАГАЗ, Postanova_NKREKP vid 22.12.2021 № 2763, Про встановлення тарифу 2026, Про перевищення АТ ОДЕСАГАЗ, звіт про фінансовий результат 2024 год, звіт про фінансові результати 9мес 2025, 00-НМЕ-45 списком, НМЕ-45-ОДЕСАГАЗ-20250203, Про включення АТ ОДЕСАГАЗ, та зазначив, що діяльність АТ «ОДЕСАГАЗ» в вище описаних умовах є збитковою та такою, що сприяє накопиченню заборгованості, яка по поточний момент погашається АТ «ОДЕСАГАЗ» за рахунок тарифної виручки за відсутності інших джерел надходження коштів. 
На думку скаржника, дані документи не є належним доказом в розумінні статті 331 ГПК України, вони тільки свідчать про складний фінансовий стан підприємства боржника, який в умовах ринкової економіки є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності. Скрутне фінансове становище, на яке посилається Відповідач, не є надзвичайною і не прогнозованою обставиною.
У зв`язку з чим скаржник вважає, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а у задоволенні заяви Акціонерному товариству «ОДЕСАГАЗ» про відстрочення виконання рішення суду слід відмовити. 
Інші доводи учасників провадження у справі. 
25.05.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Рух справи у суді апеляційної інстанції. 
25.03.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.03.2026 по справі №916/2171/24.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Філінюк І.Г. судді Принцевська Н.М., Аленін О.Ю., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2026.
На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/2171/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/2171/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.03.2026 по справі №916/2171/24 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції. 
06.04.2026 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла відповідь з Господарського суду Одеської області щодо відсутності матеріалів справи, оскільки матеріали справи №916/2171/24 були скеровані до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду та станом на теперішний час на адресу Господарського суду Одеської області не поверталась. 
04.05.2026 матеріали справи №916/2171/24 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.03.2026 по справі №916/2171/24.
Призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.03.2026 по справі №916/2171/24 на 16.06.2026 о 15:30 год.
13.05.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» - адвоката Тіщенко Анни Андріївни надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи «відеоконференцзв`язку» по справі №916/2171/24, розгляд якої призначено на 16.06.2026 о 15:30 год. за її участю за зареєстрованою електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» - адвоката Тіщенко Анни Андріївни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи «відеоконференцзв`язку» по справі №916/2171/24, розгляд якої призначено на 16.06.2026 о 15:30 год. за її участю за зареєстрованою електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволено. 
Надано можливість представнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» - адвокату Тіщенко Анні Андріївні взяти участь у судовому засіданні, яке призначене на 16.06.2026 о 15:30 год. по справі №916/2171/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «відеоконференцзв`язку» за зареєстрованою на офіційному веб-порталі судової влади України електронною адресою: Tishchenko-court@naftogaz.com.
В судовому засіданні представник 16.06.2026 Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» доводи та вимоги апеляційної скарги підтримали.
Представник Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.03.2026 у справі № 916/2171/24 залишити без змін.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Судова колегія при розгляді апеляційної скарги враховує наступні положення діючого законодавства України.
Статтею 129 Конституції України унормовано, що обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.
У відповідності до ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Європейський суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.
Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
За змістом ст. 18 ГПК України, яка кореспондується зі ст. 326 ГПК України, унормовано, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.
Відстрочення виконання рішення - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю.
Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.
При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.
Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.
Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.
В якості обґрунтування своєї заяви АТ «ОДЕСАГАЗ» зокрема посилається на те, що воно виконує функції Оператора газорозподільної системи на території Одеської області та оскільки АТ «ОДЕСАГАЗ» забезпечує фінансування видатків на виконання своєї ліцензійної діяльності виключно в межах тарифної виручки, інших джерел фінансування видатків підприємство мати не може.
Також заявник вказує, що тариф на послуги розподілу природного газу побутовим споживачам, які є левовою долею споживачів АТ «ОДЕСАГАЗ» не змінено, що продовжує негативно впливати на рівень виручки відповідача та можливості здійснювати розрахунки з кредиторами.
Забезпечення всіх витрат АТ «ОДЕСАГАЗ», як Оператора ГРМ здійснюється за рахунок виключно тарифу на послуги розподілу природного газу, що сплачується кінцевими споживачами. Водночас встановлений постановою НКРЕКП №2154 від 19.12.2025, тариф не забезпечує покриття економічно обґрунтованих витрат відповідача, який забезпечує потреби споживачів послуг розподілу природного газу.
Крім того АТ «ОДЕСАГАЗ» вказує, що його дохід в умовах воєнного стану щодня скорочується, що вимагає щоденної оптимізації використання доходів та направлення їх на критично важливі заходи забезпечення функціонування газорозподільної системи в цілому та окремих об`єктів. З огляду на процеси переміщення населення, їх відсутності за місцем реєстрації, вимушеного переміщення в умовах воєнного стану забезпечення процесів стягнення заборгованості за природний газ з кінцевих споживачів, в тому числі шляхом звернення до суду, є вкрай неефективним, а подекуди неможливим.
Попри включення відповідача до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, станом на поточну дату механізми взаєморозрахунку передбачені Законом №1639-IX, залишаються не реалізованими державою, а заборгованість АТ «ОДЕСАГАЗ», яка підпадає під дію даного Закону - неврегульованою.
Також при вирішенні питання про стягнення з відповідача заборгованості повинен бути дотриманий баланс між приватним інтересом позивача, зацікавленого у стягненні боргу, та суспільним інтересом населення Одеської області та юридичних осіб, в тому числі об`єктів критичної інфраструктури, яке об`єктивно зацікавлені в продовженні стабільної роботи відповідача.
Враховуючи викладене, заявник просить суд відстрочити виконання постанови від 19.01.2026 року та додаткової постанови від 12.02.2026 року Південно-західного апеляційного господарського суду у справі № 916/2171/24 - до 19.01.2027.
Так, колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду, що тяжка економічна ситуація в країні спричинена військовою агресією носить загальний характер та у повній мірі стосується обох сторін. Як позивач, так і відповідач несуть однакову економічну відповідальність за свої дії та однакові ризики, оскільки господарська діяльність здійснюється на власний ризик, за власним комерційним розрахунком щодо наслідків вчинення відповідних дій, суб`єкт господарювання повинен самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій.
Разом з тим, наслідки військової агресії російської федерації проти України негативно відображуються на усіх без виключення сферах господарської діяльності та впливають на діяльність суб`єктів господарювання. 
Колегія суддів приймає твердженнями АТ «ОДЕСАГАЗ» стосовного того, що будучи оператором ГРМ, позбавлений механізмів впливу на споживачів, які вимушено, а подекуди умисно, не здійснюють оплату отриманих послуг з розподілу газу, як у поточному, так і у попередніх періодах газопостачання, що прямо впливає на рівень отримання тарифної виручки та можливості виконання грошових зобов`язань перед кредиторами. Проте незважаючи на вказані обставини, АТ «ОДЕСАГАЗ» продовжує безперебійно здійснювати розподіл природного газу газорозподільною мережею, що розташована на території Одеської області, та забезпечувати всі категорії споживачів природним газом для забезпечення побутових, виробничих потреб та потреб критичної інфраструктури в повному обсязі.
Як вбачається із матеріалів справи відповідач у справі не є кінцевим споживачем природного газу, а здійснює розподіл газу кінцевим споживачам. Відповідно, перевищення замовленої потужності природного газу виникло саме з метою задоволення потреб кінцевого споживача.
Крім того, сума заборгованості, яка стягнута постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026, а саме 869 235 043,50 грн, що складається, з основного боргу в сумі 618 684 448,67 грн, пені в сумі 8 625 605,78 грн, трьох процентів річних у сумі 39 076 931,54 грн та інфляційних втрат у сумі 202 848 057,51 грн, є надмірним розміром для негайної сплати таких коштів. Та враховуючи обставини, які позбавляють АТ «ОДЕСАГАЗ» здійснити виконання рішення шляхом сплати такого розміру грошових коштів одразу станом на даний момент, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про можливість здійснити відстрочення виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 по справі №916/2171/24 в частині стягнення з АТ «ОДЕСАГАЗ» заборгованості в розмірі 869 235 043,50 грн.
Колегія суддів не приймає заперечення скаржника викладених в апеляційній скарзі та зазначає, що передбачена процесуальним законом можливість відстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє сторону боржника від виконання взятих на себе зобов`язань та виконання безспірних вимог стягувача, проте, надає сторонам можливість врегулювати питання зі зменшенням ризику негативних наслідків для обох сторін та забезпечує у майбутньому повне виконання рішення та погашення заборгованості перед позивачем.
За викладених обставин та беручи до уваги те, що вирішення питання щодо відстрочення виконання рішення перебуває в межах дискреційних повноважень господарського суду, який в оскаржуваній ухвалі навів відповідні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про відстрочення виконання рішення у цій справі, і в цьому випадку не вбачається, що суд здійснив свої дискреційні повноваження з порушенням вимог чинного законодавства або з недотриманням «справедливого балансу» між сторонами, суд апеляційної інстанції вважає ухвалу місцевого господарського суду законною, прийняту відповідно до вимог матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.
А отже, ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування ухвали господарського суду за результатами її апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено. 
За вказаних обставин оскаржувана ухвала господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» - залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.03.2026 у справі №916/2171/24 - залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 17.06.2026.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.