ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 10 червня 2026 року	справа № 380/23239/25 м. Львів	
Львівський окружний адміністративний суд у складі 
головуючої судді Мричко Н.І., 

за участю:
секретаря судового засідання Лютої В.Р.,
представника позивача Гори Р.М.,
представника відповідача Штибель Н.М.,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Сколівська міська рада про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 код РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 (далі за текстом позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області код ЄДРПОУ 44045187, місцезнаходження: 79026, Львівська область м. Львів, вул. Стрийська, 35 (далі за текстом відповідач, ГУ ДПС у Львівській області), в якій позивач просила:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №18924-2416-1328 UA46100190000081766 від 06.02.2024 року про визначення ОСОБА_2 суми грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2024 рік у розмірі 45132, 58 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №36514-2416-1328 UA46100190000081766 від 12.03.2025 року про визначення ОСОБА_2 суми грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2025 рік у розмірі 39671,29 грн.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що договір про оренду земельної ділянки №22/2017 від 23.11.2017, укладений між позивачкою та Сколівською міською радою, припинений у 2018 році у зв`язку із закінченням строку на який якого укладено. Зазначає, що обставини щодо припинення дії названого договору встановлені судами в справах №380/10167/21 та №380/1911/23. Продовжуючи позивач зауважує, що договір про оренду земельної ділянки №22/2017 від 23.11.2017 не поновлювався. Отож, позивач вважає, що така не є платником податку орендної плати, що унеможливлює нарахування податкового зобов`язання з орендної плати у 2024 та 2025 роках.
Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на правомірність оскаржуваних рішень. У відзиві зазначено, що під час нарахування орендної плати за 2024-2025 рік використано інформацію про те що 23.11.2017 року між Сколівською міською радою (Орендодавець) та ОСОБА_1 (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки №22/2017. Згідно з умовами договору (п. 8), такий укладався строком на 1 (один) рік. Право оренди було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.12.2017 р., про що свідчить витяг з ДРРП номер запису про інше речове право – 23804591; вид іншого речового права – право оренди земельної ділянки; строк дії – 1 (один) рік; об`єкт – земельна ділянка з кадастровим номером 4624510100:01:005:0555, площею 0,0580 га. Звертає увагу суду, що вищевказаний договір оренди укладений за згодою сторін, усі умови якого погоджено про, що свідчить підписи сторін. Договір не змінювався, доповнення до такого не вносились, відповідно розмір орендної плати не змінювався. 
Щодо правомірності нарахування позивачу відповідачем орендної плати за 2024-2025 роки зазначила, що ГУ ДПС у Львівській області сформовало Миргород-Гук Т.І. податкові повідомлення-рішення на сплату земельного податку з фізичних осіб, а для розрахунку суми земельного податку взято нормативну грошову оцінку земельної ділянки згідно наданої вищевказаної інформації Сколівської міської ради станом на 31.01.2025, без врахування коефіцієнта індексації нормативно-грошової оцінки, оскільки грошова оцінка проведена у звітному періоді. 
23.02.2026 до суду через систему «Електронний суд» надійшли пояснення третьої особи, суть яких зводиться до такого. Між Сколівською міською радою та ОСОБА_1 23.11.2017 укладено договір оренди земельної ділянки №22/2017, строком на 1 рік. Відповідно до договору, об`єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 0,0580 га з кадастровим номером: 4624510100:01:005:0555 (цільове призначення 03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), яка знаходиться: АДРЕСА_2 . Як вбачається із пункту 3 Договору, на орендованій земельній ділянці розміщений об`єкт нерухомого майна (нежитлова будівля), що перебуває у власності ОСОБА_1 .
Зазначає, що на земельній ділянці площею 0,0580 га з кадастровим номером: 4624510100:01:005:0555 (цільове призначення 03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), яка знаходиться: АДРЕСА_2 , розміщений об`єкт нерухомого майна (нежитлова будівля), що перебуває у власності ОСОБА_1 , остання є фактичним користувачем такої земельної ділянки, а отже, в будь-якому разі до моменту набуття цієї земельної ділянки у власність, зобов`язана сплачувати за неї орендну плату.
Відповідно до абзацу 3 пункту 8 Договору оренди земельної ділянки від 23.11.2017 визначено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутністю письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням. 
Як видно з Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, в розділі «Відомості про суб`єкта речового права на земельну ділянку» наявний запис про право оренди за ОСОБА_1 щодо земельної ділянки загальною площею 0,0580 га з кадастровим номером: 4624510100:01:005:0555, а отже в Державному реєстрі речових прав право оренди не припинено. 
Підсумовуючи зазначено, що у період з 24 листопада 2018 року до 23 грудня 2025 року Сколівська міська рада не зверталася до ОСОБА_1 з листом-повідомленням із запереченням щодо поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах; Сколівською міською радою не приймалося рішення про припинення договору у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено; жодна із сторін договору не звернулася до державного реєстратора або нотаріуса із заявою щодо внесення до Державного реєстру речових прав запису про припинення права оренди за Договором. Отже, станом на зараз договір оренди земельної ділянки від 23.11.2017 №22/2017 вважається чинним.
Враховуючи викладене, третя особа просила відмовити у позові ОСОБА_1 повністю. 

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою від 28.11.2025 суддя залишила позовну заяву без руху. 
Ухвалою від 08.12.2025 суддя прийняла до розгляду позовну заяву, відкрила провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 13.01.2026 суд задовольнив клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 
18.02.2026 суд без постановлення окремої ухвали залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Сколівську міську раду (далі за текстом третя особа).
Ухвалою від 30.03.2026 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю, просив суд позов задовольнити повністю.
В судовому засіданні представник відповідача заперечила щодо позовних вимог позивача, просила суд у позові відмовити повністю.
Третя особа явку представника не забезпечила, подала 23.07.2026 заяву про розгляд справи без участі третьої особи.
Заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

23.11.2017 між Сколівською міською радою (Орендодавець) та ОСОБА_1 (Орендар) укладений договір оренди земельної ділянки №22/2017. Відповідно до пункту 1 названого договору, Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку цільове призначення – 03.07, площа земельної ділянки 0,0580 га, кадастровий номер земельної ділянки - 4624510100:01:005:0555 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться по АДРЕСА_2 на території Сколівської міської ради Сколівського району Львівської області.
Відповідно до пункту 8 такого, договір укладено строком на 1 (один) рік (у разі укладення оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва – з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію. У разі якщо Орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутністю письмових заперечень Орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням. 
06.02.2024 ГУ ДПС у Львівській області винесла податкове повідомлення-рішення №18924-2416-1328-UA46100190000081766, яким визначила ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2024 рік у розмірі 45132, 58 грн.
12.03.2025 ГУ ДПС у Львівській області винесла податкове повідомлення-рішення №36514-2416-1328-UA46100190000081766, яким визначила ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2025 рік у розмірі 39671,29 грн.
Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.
Відповідно до частини другої статті 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі за текстом ПК України) визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно з пунктом 269.1 статті 269 ПК України платниками податку (плати за землю) є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі.
Стаття 270 ПК України регламентує, що об`єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Положеннями підпунктів 271.1.1, 271.1.2 пункту 271.1 статті 271 ПК України визначено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Пунктом 287.1 статті 287 ПК України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Відповідно до пункту 286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є:
а) дані державного земельного кадастру;
б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
в) дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю);
г) дані сертифікатів на право на земельні частки (паї);ґ) рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв);
д) дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї);
е) дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абзацу 1 пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку. 
Як слідує з матеріалів справи, земельна ділянка площею 0,0580 га з кадастровим номером 4624510100:01:005:0555 на АДРЕСА_2 , надана на умовах оренди ОСОБА_1 на підставі договору оренди земельної ділянки №22/2027 укладеного 23.11.2017 з Сколівською міською радою, строком на 1 рік (арк. справи 135-137). Відповідно до пункту 3 названого договору, на земельній ділянці розміщений об`єкт нерухомого майна – нежитлова будівля. Відповідно до пункту 14 договору, земельна ділянка передається в оренду 03.07 для будівництва та обслуговування будівлі торгівлі.
Згідно з Актом прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 23.11.2017 до ОСОБА_1 перейшло право користування на об`єкт оренди: земельна ділянка за кадастровим номером 4624510100:01:005:0555, загальною площею 0580 га, яка знаходиться на АДРЕСА_2 на території Сколівської міської ради Сколівського району Львівської області (арк. справи 160).
Право оренди земельної ділянки згідно з договором земельної ділянки №22/2027 від 23.11.2017 зареєстроване у Державному земельному кадастрі про право власності та речові права на земельну ділянку 05.12.2017 за №23804591 (арк. справи 134).
В матеріалах справи наявна Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.01.2026 (арк. справи 84-88) з якої видно, що з 05.12.2017 власником об`єкта нежитлова – будівля під літ. А-2, загальною площею 133,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1144534446245, яка розміщена на земельній ділянці площею 0,3580 га з кадастровим номером 4624510100:01:005:0555 на АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 . Підстава набуття права власності договір дарування.
Щодо доводів позивача про закінчення строку, на який було укладено договір оренди земельної ділянки від 23.11.2017 №22/2017, суд зазначає таке. 
Відповідно до пункту 287.7 статті 287 ПК України у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).
Згідно з пунктом 287.8. статті 287 ПК України власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Зі змісту статей 120 Земельного кодексу України та 377 Цивільного кодексу України слідує, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені. При цьому, з огляду на пріоритетність застосування норм Податкового кодексу України перед нормами інших галузей права у регулюванні податкових правовідносин, недотримання норм земельного, цивільного законодавства щодо реєстрації права оренди земельних ділянок, припинення цього права не впливає на права та обов`язки платників у сфері оподаткування. 
Статтею 31 Закону «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі може бути розірваним за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Враховуючи вищенаведені норми Закону та положення статті 654 Цивільного кодексу України, розірвання договору оренди землі здійснюється у формі договору та відповідні відомості даного договору повинні вноситись до державного реєстру земель.
Відповідно до вимог статті 34 Закону України «Про оренду землі», що визначає наслідки припинення або розірвання договору оренду землі, пункту 31 договору оренди земельної ділянки №22/2017 від 23.11.2017, земельну ділянку, за адресою вул. Привокзальна у м. Сколе, після закінчення строку оренди Орендар – Миргород – ОСОБА_2 зобов`язана повернути Орендодавцю - Сколівській міській раді таку в належному стані.
Суд зазначає, що позивачем не надано до суду доказів повернення земельної ділянки (акт приймання-передачі, тощо) орендодавцю (Сколівської міської ради) після закінчення строку договору від 23.11.2017 №22/2017, на який такий було укладено. 
Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору найму обумовлені й статтею 764 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Наведене корелюється з пунктом 8 Договору від 23.11.2017 №22/2017, яким визначено, що у разі якщо Орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутністю письмових заперечень Орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням. 
Матеріали справи не містять в собі письмового заперечення Сколівської міської ради щодо продовження користування ОСОБА_1 земельною ділянкою за кадастровим номером 4624510100:01:005:0555.
Враховуючи норми чинного законодавства, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди та не отримав письмового заперечення від орендодавця щодо використання земельної ділянки, то договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
З огляду на викладене вище суд висновує, що земельна ділянка за адресою: вул. Привокзальна у м. Сколе, за кадастровим номером 4624510100:01:005:0555, протягом 2024-2025 років не була повернута орендодавцеві – Сколівській міській раді та продовжувала знаходитися у користуванні позивача.
Стосовно посилань позивача на обставини щодо припинення дії договору оренди землі №22/2017 та непоновлення цього договору, встановлені рішеннями Львівського окружного адміністративного суду у справах №380/10167/21 та №380/1911/23, як на преюдиційний факт, суд зауважує, що у відповідності до частини сьомої статті 78 КАС України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду в іншій справі.
Підсумовуючи викладене вище суд вважає, що позивач повинна сплачувати орендну плату за земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером 4624510100:01:005:0555 до розірвання Договору оренди земельної ділянки №22/2017 від 23.11.2017 та повернення орендодавцеві такої.

Даючи правову оцінку розрахунку розміру орендної плати у спірних податкових повідомленнях-рішеннях, суд зазначає таке. 
Відповідно до пункту 288.1 статті 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. 
Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Відповідно до підпункту 288.5.1 -288.5-3 пункту 288.5 статті 288 ПК України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: 288.5.1. не може бути меншою за розмір земельного податку:
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області;
не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки;
може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.
Відповідно до пункту 288.7 статті 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
Відповідно до пункту 285.1 статті 285 ПК України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.
Пунктом 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Як вже зазначалось судом, 23.11.2017 між Сколівською міською радою та позивачем укладено договір оренди земельної ділянки №22/2017.
Відповідно до пункту 1 вказаного договору, предметом договору є земельна ділянка цільове призначення – 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, загальною площею 0,0580 га, з кадастровим номером 4624510100:01:005:0555, що знаходиться за адресою: м. Сколе, вул. Привокзальна.
Відповідно до пункту 5 вказаного договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки 1129298,59 грн.
Згідно з пунктом 9 договору, річна орендна плата за використання земельною ділянкою становить 33878,96 грн без ПДВ за 0,0580 га в рік із розрахунку 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та розмірі 2823,25 грн щомісячно.
Відповідно до пункту 289.2 ст. 289 ПК України Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кі = 1:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель (п. 289.3 ст. 289 ПК України).
Таким Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр).
Статтею 15 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Нормативно грошова оцінка (далі - НГО) земельних ділянок може проводитися також на підставі договору, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом.
Статтею 18 даного Закону визначено періодичність проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок, а саме, НГО земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років.
Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 № 1147 «Про затвердження Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок» встановлено, що затверджена технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, є чинною до початку застосування рішення відповідного органу місцевого самоврядування про затвердження нової технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок.
Як видно з Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку від 23.11.2017 №32-13-0.320-888/175-17, земельна ділянка, яка розташована в м. Сколе, вул. Привокзальна, Сколівський район, Львівська обл., з кадастровим номером: 4624510100:01:005:0555, проведена нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка становить 1129298,59 грн.
Доказів того, що станом на 2024, 2025 роки Сколівською міською радою затверджувалася нова технічна документація з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка розташована в м. Сколе, вул. Привокзальна, Сколівський район, Львівська обл., з кадастровим номером: 4624510100:01:005:0555, сторонами не надано.
Суд звертає увагу на долучений представником відповідача до відзиву на позову заяву перелік всіх орендарів, з якими укладено договори оренди землі державної або комунальної власності на поточний рік, в тому числі: всі діючі договора оренди та новоукладені договора оренди по Сколівській міській раді Львівської області станом на 01 січня 2025 року (арк. справи 91). З переліку орендарів видно, що позивач є орендарем земельної ділянки площею 0,0580 га розташованої за адресою м. Сколе, вул. Привокзальна, кадастровий номер 4624510100:01:005:0555. Розмір орендної плати встановлено у розмірі 3 % нормативної грошової оцінки; нормативна грошова оцінка землі станом на 01.01.2025 становить 1129298,59 грн.
Таким чином, базою нарахування орендної плати за 2024, 2025 роки за земельну ділянка, яка розташована в м. Сколе, вул. Привокзальна, Сколівський район, Львівська обл., з кадастровим номером: 4624510100:01:005:0555 є нормативна грошова оцінка згідно даних Технічної документації про нормативну грошову оцінку від 23.11.2017 №32-13-0.320-888/175-17, а отже при розрахунку орендної плати за 2024, 2025 роки необхідно застосовувати дані нормативної грошової оцінки земельної ділянки - 1129298,59 грн, з урахуванням коефіцієнтів індексації.
Разом з тим, як видно з оскаржуваних рішень, при розрахунку податкових зобов`язань відповідача, такий у 2024 році застосовував розмір нормативної грошової оцінки – 1504419,2 грн замість 1129298,59 грн (податкове повідомлення-рішення №18924-2416-1328-UA46100190000081766 від 06.02.2024).
У 2025 році при розрахунку податкових зобов`язань відповідач застосовував розмір нормативної грошової оцінки – 1322376,2 грн замість 1129298,59 грн (податкове повідомлення-рішення №36514-2416-1328-UA46100190000081766 від 12.03.2025).
Тобто, відповідач під час нарахування орендної плати за 2024, 2025 роки не врахував актуальної нормативної грошової оцінки - 1129298,59 грн, чим допустив помилки під час визначення податкових зобов`язань згідно з оскарженими податковими повідомленнями – рішеннями №18924-2416-1328-UA46100190000081766 від 06.02.2024 та №36514-2416-1328-UA46100190000081766 від 12.03.2025.
Суд звертає увагу на те, що він не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, вирішувати питання, які належать до його компетенції, усувати необґрунтованість оскаржуваного рішення в ході судового розгляду. Оскаржуване рішення не може ґрунтуватися на доказах, які отримані пізніше, ніж прийняте оскаржуване рішення.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 в справі №826/15139/16.
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що розрахунок відповідачем податкових зобов`язань за 2024, 2025 роки в оскаржених рішеннях проведений не у встановлений законом спосіб та виходячи із хибних показників, що є підставою для визнання податкових повідомлень – рішень ГУ ДПС у Львівській області №18924-2416-1328-UA46100190000081766 від 06.02.2024 та №36514-2416-1328-UA46100190000081766 від 12.03.2025 протиправними, що є наслідком їх скасування.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 1937,92 грн, сплачених згідно з квитанціями від 25.11.2025 №6363-4593-7750-6668 та від 02.12.2025 №89F1-K11B-SA1E.
Керуючись статтями 2,6,8-10,13,14,72-76,139,241-246,250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області №18924-2416-1328 UA46100190000081766 від 06.02.2024.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області №36514-2416-1328 UA46100190000081766 від 12.03.2025.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області (код ЄДРПОУ 44045187, місцезнаходження: 79026, Львівська область м. Львів, вул. Стрийська, 35) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) грн 92 коп.

Рішення суду першої інстанції набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повний текст рішення складений 15.06.2026.

Суддя	Мричко Н.І.