ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
23 квітня 2026 року 	м. Тернопіль	Справа № 921/761/25 	
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Шумського І.П.  
за участі секретаря судового засідання: Баб`юка А.В. 
розглянув справу
за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" (31200, Хмельницька область, Хмельницький район, м. Волочиськ, вул. Котляревського, 7)
до відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Тарагро-С" (46020, м. Тернопіль, вул. Є. Коновальця, буд. 11, кв. 34)
до відповідача 2 -  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 3972305,94 грн заборгованості.

За участі від:
позивача - Малюта Н.М. 
відповідача 1 - не з`явився
відповідача 2 - не з`явився

Зміст позовних вимог, позиція позивача.
19.12.2025 через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою б/н від 18.12.2025 (вх. №866) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тарагро-С", ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості в сумі 3972305,94 грн, а саме: 3198414,59 грн - основного боргу; 47544,54 грн - курсової різниці; 479762,19 грн - штрафу 15%; 132493,23 грн - 36% річних; 114091,39 грн пені.
В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилається на невиконання відповідачем 1 умов договору поставки №В45-12/25ТР від 12.12.2024, в частині оплати за поставлений товар.

Позиція відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Тарагро-С".
Відповідач відзиву на позовну заяву, в порядку ст. 165 ГПК України, у встановлений в ухвалі від 24.12.2025 (про відкриття провадження у справі) строк не надав.
Частиною 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Норма такого ж змісту відображена і у ч.2 ст. 178 ГПК України.

Позиція відповідача 2 - ОСОБА_1 .
Відповідач відзиву на позовну заяву, в порядку ст. 165 ГПК України, у встановлений в ухвалі від 24.12.2025 (про відкриття провадження у справі) строк не надав.
Частиною 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Норма такого ж змісту відображена і у ч.2 ст. 178 ГПК України.

Процесуальні дії суду у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2025 справу №921/761/25 передано на розгляд судді Шумському І.П.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 24.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/761/25 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.01.2026.
Ухвалами суду від 22.01.2026 продовжено строк підготовчого провадження у даній справі та повідомлено учасників справи про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 09.03.2026.
У зв`язку з перебуванням судді Шумського І.П. у відрядженні та, відповідно, неможливістю проведення підготовчого засідання 09.03.2026, ухвалою суду від 02.03.2026 призначено підготовче засідання у даній справі на 30.03.2026.
Ухвалою суду від 30.03.2026 закрито підготовче провадження по справі №921/761/25 та призначено її до розгляду по суті на 23.04.2026.
22.04.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання б/н від 21.04.2026 (вх. №3110), у якому зазначено, що при огляді матеріалів справи ним виявлено технічну помилку, а саме - до матеріалів справи у єдиний файл "Специфікації" додано додатки до договору поставки №В45-12/25ТР від 12.12.2024, зокрема додаток №3 від 30.01.2025 на суму 912262,99 грн, а копію коригуючого до нього додатку №7 від 03.03.2025 на суму 822615,89 грн не додано виключно технічно. У зв`язку тим, що розгляд справи по суті не розпочато, посилаючись на ст. 119 ГПК України, позивач просив суд долучити до матеріалів справи додаток №7 від 03.03.2025 до договору поставки №В45-12/25ТР від 12.12.2024, поновивши строк для його подання.
З урахуванням викладених обставин у заявленому клопотанні, враховуючи, що воно надійшло на адресу суду до початку розгляду справи по суті, судом прийнято до розгляду клопотання б/н від 21.04.2026 (вх. №3110 від 22.04.2026) про долучення доказів з додатком, про що постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання від 23.04.2026.
Представник позивача, який приймав участь в судовому засіданні 23.04.2026 в режимі відеоконференції, підтримав позовні вимоги.
Відповідачі явку повноважних представників у жодне з судових засідань не забезпечили, відзивів на позов не надали.
Відповідачі належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, шляхом направлення ухвали від 30.03.2026 в електронній формі до їх електронних кабінетів. Підтвердженням цьому є довідки про доставку 31.03.2026 о 14:45 (відповідачу 1) та о 14:42 (відповідачу 2) електронного листа - ухвали від 30.03.2026 до електронних кабінетів відповідачів у системі "Електронний суд".
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Відповідно до абз 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Відтак відповідачі вважаються такими, що 31.03.2026 отримали ухвалу від 30.03.2026.
Будь-яких письмових заяв і клопотань, у т.ч. щодо відкладення розгляду справи на день розгляду справи від відповідачів до суду не надійшло.
Стаття 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи положення ст. ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами справи.
Судом враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.
Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.
Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду).
23.04.2026 суд ухвалив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" (надалі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тарагро-С" (надалі - покупець) 12.12.2024 укладено договір поставки №В45-12/25ТР (надалі - договір), згідно з п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця засоби захисту рослин, регулятори росту рослин та/або мікродобрива, насіння тощо (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість.
У пункті 1.2 договору сторони визначили, що найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю та базис поставки, вартість товару загальна, термін оплати, сорт/гібрид (щодо насіння), а також інші умови будуть визначені в додатках до договору, які є невід`ємними частинами договору.
Згідно із п. 2.1 договору загальна сума договору вираховується, як сума вартостей усіх партій товару (згідно відповідних додатків), переданих постачальником у власність покупцю.
Покупець проводить оплату вартості товару шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника у банківській установі. Термін та схема оплати кожної партії товару будуть обговорюватись сторонами в кожному конкретному випадку окремо, та відображатись у відповідних додатках, які є невід`ємними частинами цього договору (п. 2.2 договору).
У пункті 2.3 договору сторони погодили, що протягом строку дії договору, грошові зобов`язання покупця існують і підлягають сплаті у гривнях.
Відповідно до підпункту 2.3.1 договору постачальник визначає у видатковій накладній вартість товару із розрахунку множення грошового еквівалента ціни товару в іноземній валюті, вказаній в додатках до договору, на курс продажу іноземної валюти на дату формування видаткової накладної. Однак, сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти на дату формування видаткової накладної, менший (нижчий) або рівний курсу, який був встановлений на день підписання додатку, в цьому випадку вартість товару визначається за ціною, яка була встановлена на момент підписання відповідного додатку до договору.
Згідно із пп. 2.3.2 договору сума у гривнях, яку покупець повинен сплатити постачальнику як оплата вартості товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни товару (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній в додатках до договору, на курс продажу іноземної валюти відповідно до п. 2.3.3 договору. Однак, сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти, на банківський день, що передує дню здійснення такої оплати покупцем, менший (нижчий) або рівний курсу, який був визначений у видатковій накладній на товар, який оплачується, в цьому випадку оплата здійснюється за ціною, яка була встановлена на момент формування видаткової накладної.
У відповідності до підпунктів 2.3.3 та 2.3.4 договору правило визначення курсу валют за договором курс валют визначається за даними сайту http://finance.ua, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківському валютному Ринку України на момент закриття торгів в день, що передує дню здійснення кожної операції за договором. Сторони погодили, що у разі відсутності за даними сайту http://finance.ua курсу продажу іноземних валют чи в силу будь-яких інших обставин, курс продажу іноземних валют не може бути доступним сторонам, в такому разі діє офіційний курс продажу іноземної валюти ВАТ "Ощадбанк" (МФО 315784).
Сторонами в пп. 2.3.5 договору передбачено, що у випадку, коли покупець не оплатить товар (відповідну(ні) партію(тії) товару) за договором у строк та на умовах, які передбачені договором та додатками до договору, постачальник буде вирішувати спір в судовому порядку. При цьому постачальник має право визначити розмір заборгованості покупця станом на дату звернення з позовом до суду про стягнення заборгованості, відповідно до ціни товару, яка може збільшитися у випадку, якщо курс продажу іноземної валюти станом на дату (робочу дату), що передує даті звернення постачальника з позовом до суду, по відношенню до гривні збільшився в порівнянні з курсом, визначеним у додатках та видаткових накладних на товар.
Підпунктом 2.3.6 договору визначено, що датою виконання грошових зобов`язань покупця за даним договором, є дата зарахування в повному обсязі відповідної необхідної суми грошових коштів на банківський рахунок постачальника.
Покупець здійснюючи оплату за товар, зобов`язаний вказувати в призначені платежу номер та дату договору за яким здійснюється оплата, а також номер додатку до договору. Якщо покупець не дотримується цього, то постачальник має право самостійно, на власний розсуд, визначити в рахунок якого договору поставки, укладеного з покупцем та/або додатку зарахувати платіж покупця (п. 2.5 договору).
За умовами п. 4.1 договору приймання товару по кількості та якості проводиться покупцем в момент його отримання від постачальника. Покупець зобов`язаний перевірити кількість товару, його вагу, комплексність, цілісність тари, пломб на ній (при їх наявності), а також відсутність ознак пошкодження або псування товару і, у випадку їх виявлення, негайно, до закінчення приймання, письмово заявити постачальнику про виявлені недоліки. При відсутності такої заяви у вказаний термін товар вважається прийнятим покупцем по кількості та якості.
Відповідно до п. 4.2 договору товар вважається відвантаженим постачальником і прийнятим покупцем: по кількості відповідно до кількості одиниць виміру, вказаній у видатковій накладній та/або товарно-транспортній накладній; по якості відповідно до якості, вказаній в сертифікаті якості підприємства-виробника чи свідоцтві якості (для насіння) та інших супровідних документів на товар.
Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та припиняється належним виконанням всіх умов даного договору сторонами (п. 5.1 договору).
У пункті 7.2 договору сторони визначили відповідальність покупця, зокрема: за затримку з оплатою постачальнику за поставлений товар, сплачуючи штраф в розмірі 15% від суми боргу (його неоплаченої частини) на перший день прострочення платежу, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати (пп. 7.2.1); відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов`язання, покупець зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та тридцять шість відсотків річних від простроченої (неоплачуваної) суми (пп. 7.2.3).
Всі зміни та доповнення до договору є обов`язковими для сторін, якщо вони викладені в письмовій формі і підписані повноважними представниками сторін (п. 10.4 договору).
Відповідно до додатків до договору поставки № В45-12/25ТР від 12.12.2024 сторони погодили поставку товару за графіком та за вартістю, визначеними наступним чином: 
- додаток № 1 від 12.12.2024 на суму 1495337,54 грн, що еквівалентно 35833,63 дол. США за курсом 41,73 грн/дол. США та становить 100 % вартості товару, з обов`язком оплати до 01.11.2025;
- додаток № 2 від 16.01.2025 на суму 240827,28 грн, що еквівалентно 5704,10 дол. США за курсом 42,22 грн/дол. США та становить 100 % вартості товару, з обов`язком оплати до 01.11.2025;
- додаток № 3 від 30.01.2025 на суму 912262,99 грн, що еквівалентно 21767,19 дол. США за курсом 41,91 грн/дол. США та становить 100 % вартості товару, з обов`язком оплати до 01.11.2025 та коригуючий до нього додаток №7 від 03.03.2025 на суму 822615,89, що еквівалентно 19628,15 дол. США за курсом 41,91 грн/дол. США та становить 100 % вартості товару, з обов`язком оплати до 01.11.2025;
- додаток № 4 від 10.02.2025 на суму 205013,84 грн, що еквівалентно 4934,15 дол. США за курсом 41,55 грн/дол. США та становить 100 % вартості товару, з обов`язком оплати до 01.11.2025;
- додаток № 8 від 16.04.2025 на суму 19215,38 грн, що еквівалентно 466,62 дол. США за курсом 41,18 грн/дол. США та становить 100 % вартості товару, з обов`язком оплати до 01.11.2025;
- додаток № 9 від 24.04.2025 на суму 343507,50 грн, що еквівалентно 8301,29 дол. США за курсом 41,38 грн/дол. США та становить 100 % вартості товару, з обов`язком оплати до 01.11.2025;
- додаток № 10 від 25.04.2025 на суму 67852,80 грн, що еквівалентно 1626 дол. США за курсом 41,73 грн/дол. США та становить 100 % вартості товару, з обов`язком оплати до 01.11.2025;
- додаток № 11 від 08.05.2025 на суму 41859,16 грн, що еквівалентно 1009,14 дол. США за курсом 41,48 грн/дол. США та становить 100 % вартості товару, з обов`язком оплати до 01.11.2025;
- додаток № 12 від 12.05.2025 на суму 47266,14 грн, що еквівалентно 1137,30 дол. США за курсом 41,56 грн/дол. США та становить 100 % вартості товару, з обов`язком оплати до 01.11.2025;
- додаток № 13 від 20.05.2025 на суму 467370,17 грн, що еквівалентно 11256,51 дол. США за курсом 41,52 грн/дол. США та становить 100 % вартості товару, з обов`язком оплати до 01.11.2025;
- додаток № 15 від 10.06.2025 на суму 253581,12 грн, що еквівалентно 6100,10 дол. США за курсом 41,57 грн/дол. США та становить 100 % вартості товару, з обов`язком оплати до 01.11.2025;
- додаток № 16 від 11.06.2025 на суму 166093,20 грн, що еквівалентно 3995,51 дол. США за курсом 41,57 грн/дол. США та становить 100 % вартості товару, з обов`язком оплати до 01.11.2025;
- додаток № 17 від 04.08.2025 на суму 20801,16 грн, що еквівалентно 497,28 дол. США за курсом 41,83 грн/дол. США та становить 100 % вартості товару, з обов`язком оплати до 23.08.2025;
- додаток № 19 від 25.09.2025 на суму 27874,56 грн, що еквівалентно 672 дол. США за курсом 41,48 грн/дол. США та становить 100 % вартості товару, з обов`язком оплати до 13.10.2025.
Договір та додатки до нього підписано уповноваженими особами та скріплено печатками сторін.
В забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором, 27.02.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (як поручитель) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" (як кредитор) укладено договір поруки №В78-02/25ТР, згідно з п. 1.1. якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Тарагро-С" (як боржника), що виникли з договору поставки №В45-12/25ТР від 12.12.2024 (далі основний договір), який був укладений між кредитором та боржником.
Відповідно до пунктів 2.1.-2.2 договору, у відповідності до вказаного основного договору, порукою забезпечуються в тому числі наступні зобов`язання боржника: здійснити оплату за всі поставлені засоби захисту рослин, інокулянт, регулятори росту рослин та/або мікродобрива, насіння тощо (товар) в обсязі та на умовах договору поставки №В45-12/25ТР від 12.12.2024, з подальшими змінами та доповненнями; відшкодувати збитки та сплатити штрафні санкції, передбачених договором поставки №В45-12/25ТР від 12.12.2024. Закінчення терміну дії основного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, які виникли у сторін під час його дії.
Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за неналежне виконання боржником забезпеченого зобов`язання (пункт 3.1. договору).
Згідно пункту 4.1.1. договору, поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного основного договору, в тому числі термін дії основного договору, строк виконання зобов`язань по основному договору, а також усі інші умови, зобов`язання та обставини.
Відповідно до пункту 4.1.3. договору, поручитель зобов`язаний виконати вимогу кредитора згідно умов, що передбачені основним договором.
Кредитор зобов`язаний після виконання поручителем зобов`язання забезпеченого порукою, передати йому документи, які підтверджують зобов`язання боржника, та підписати з поручителем договір про відступлення права вимоги до боржника на користь поручителя у 30 денний строк (пункт 4.2.1 договору).
Згідно з пунктом 4.3.2. договору, сторони мають право взаємною згодою розірвати цей договір, якщо до основного договору були внесені зміни, що збільшують обсяг відповідальності поручителя.
Відповідно до пункту 4.4.1. договору, кредитор у разі невиконання боржником своїх зобов`язань за основним договором має право протягом двох років звернутись до поручителя з вимогою про виконання таких зобов`язань.
У випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством (пункт 5.1. договору).
Згідно пункту 6.1. договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту припинення зобов`язань за основним договором №В45-12/25ТР від 12.12.2024.
Вищевказаний договір поруки підписаний сторонами, скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітарго Партнер", а також посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовською Т.Л. за реєстровим №182.
На виконання умов договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" (постачальником) поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Тарагро-С" (покупцю) товар згідно з видатковими накладними:
№ 2525 від 15.04.2025 на суму 747668,77 грн та №326 від 05.03.2025 на суму 747668,77 грн (до додатку №1);
№ 325 від 05.03.2025 на суму 240827,28 грн (до додатку №2);
№ 327 від 07.03.2025 на суму 119529,45 грн та № 3913 від 29.04.2025 на суму 703086,44 грн (до додатку №3 з коригуючим додатком №7);
№ 3911 від 29.04.2025 на суму 205013,84 грн (до додатку №4);
№ 2831 від 17.04.2025 на суму 19215,38 грн (до додатку №8);
№ 3482 від 24.04.2025 на суму 343507,50 грн (до додатку №9);
№ 3620 від 25.04.2025 на суму 67852,80 грн (до додатку №10);
№ 4608 від 08.05.2025 на суму 41859,16 грн (до додатку №11);
№ 4709 від 12.05.2025 на суму 47266,14 грн (до додатку №12);
№5207 від 22.05.2025 на суму 36172,80 грн та №5638 від 30.05.2025 на суму 431197,37 грн (до додатку №13);
№ 6337 від 11.06.2025 на суму 253581,12 грн (до додатку №15);
№ 6419 від 11.06.2025 на суму 166093,20 грн (до додатку №16);
№ 8124 від 04.08.2025 на суму 20801,16 грн (до додатку №17);
№ 10293 від 25.09.2025 на суму 27874,56 грн (до додатку №19).
Вказані видаткові накладні скріплені підписами та печатками сторін. Претензій щодо якості чи кількості отриманого товару матеріали справи не містять, а отже вказаний у видаткових накладних товар прийнятий відповідачем 1 без зауважень, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобов`язань за договором, а тому товар вважається прийнятим без зауважень в повному обсязі.
Позивач зазначає, що відповідачем здійснено часткові оплати поставленого товару, а саме:
- 20801,16 грн (еквівалентно 497,28 дол. США за курсом 41,83 грн/дол. США), що підтверджується платіжною інструкцією №@2PL710809 від 11.09.2025;
- 1000000 грн (еквівалентно 23764,26 дол. США за курсом 42,08 грн/дол. США), що підтверджується платежем на переказ АТ "Креді Агріколь Банк" №850 від 05.11.2025.
Оскільки відповідач 1 повного розрахунку за отриманий товар не здійснив, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно у примусовому порядку суму основного боргу в розмірі 3198414,59 грн.
У позові зазначено, що загальна вартість отриманого відповідачем товару за видатковими накладними, зазначеними вище, становить 4219215,75 грн (еквівалентно 101161,78 доларів США), а загальна сума оплат склала 1020801,16 грн (еквівалентно 24261,54 дол. США).
В якості додатку до позову, позивач долучив підписаний ним в односторонньому порядку акт звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2025 - 15.12.2025. Суд зазначає, що у цьому документі позивачем відображено фінансову операцію з продажу товару 07.03.2025 на суму 119529,46 грн, що на 1 коп. більше, ніж зазначено у видатковій накладній №327 від 07.03.2025 на суму 119529,45 грн.
З урахуванням наведеного, загальна сума поставки товару складає 4219215,74 грн, а не вказану у позові суму 4219215,75 грн.
Тому, з урахуванням здійснених оплат, сума основного боргу складає 3198414,58 грн, а не заявлену до стягнення 3198414,59 грн.
Крім того, унаслідок неналежного виконання відповідачем 1 умов договору поставки № В45-12/25ТР від 12.12.2024 позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідачів солідарно: 47544,54 грн - курсової різниці; 479762,19 грн - штрафу 15%; 132493,23 грн - 36 % річних (нарахованих за період 06.11.2025 - 17.12.2025); 114091,39 грн - пені (нарахованої за період 06.11.2025 - 17.12.2025).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при ухвалені рішення, висновки суду.
Статтями 15, 16 Цивільного кодексу (надалі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 11, ч.1 ст. 13 ЦК України).
У розумінні ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.628 вказаного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Судом встановлено, що укладений між сторонами договір № В45-12/25ТР від 12.12.2024 за своїм змістом та правовою природою є договором поставки. 
Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
При цьому у ст. 629 ЦК України законодавець обумовив, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
На виконання умов даного договору відповідачем поставлено позивачу товар на загальну суму 4219215,74 грн.
У свою чергу позивачем перераховано на рахунок відповідача грошові кошти на загальну суму 1020801,16 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Судом з`ясовано, що в порушення умов договору, приписів перелічених норм, а також ст. ст. 11, 14 ЦК України, повної оплати вартості отриманого товару відповідач 1 не провів, заборгувавши станом на дату звернення з позовом до суду 3198414,58 грн.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст. 611 ЦК України).
Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч.1 ст. 546 ЦК України).
Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.2 ст.42 ГПК України сторони зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Принципи змагальності сторін та диспозитивності відображені і в ст. 14, ч. 4 ст. 74 цього Кодексу, за змістом яких суд не може самостійно збирати докази, крім окремих визначених випадків.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням наведеного, а також того, що відповідачем 1 викладені у позовній заяві обставини не спростовано, доказів здійснення повної оплати за отриманий товар як в обумовлений у договорі строк та, станом на час розгляду справи судом, не надано, вимоги про примусове стягнення з відповідачів солідарно боргу в сумі 3198414,58 грн підлягають задоволенню як обґрунтовані.
Як вже зазначалось, у зв`язку з порушенням відповідачем 1 виконання грошового зобов`язання, позивач також просить стягнути з відповідачів солідарно:
47544,54 грн - курсової різниці відповідно до умов підпунктів 2.3.2 та 2.3.3 договору;
479762,19 грн - штрафу 15% відповідно до п. 7.2.1 договору;
132493,23 грн - 36 % річних відповідно до п. 7.2.3, нарахованих за період 06.11.2025 - 17.12.2025;
114091,39 грн - пені відповідно до п. 7.2.1 договору, нарахованої за період 06.11.2025 - 17.12.2025.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання, зокрема може забезпечуватися неустойкою.
Разом з цим, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені (ч.3 ст. 549 ЦК України).
У п. 7.2 договору сторони обумовили, що покупець несе відповідальність:
за затримку з оплатою постачальнику за поставлений товар, сплачуючи штраф в розмірі 15% від суми боргу (його неоплаченої частини) на перший день прострочення платежу, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати (п.п. 7.2.1);
відповідно до вимог ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання, покупець зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та тридцять шість відсотків річних від простроченої (неоплачуваної) суми (п.п. 7.2.3).
Судом у даній справі проведено перерахунок заявлених до стягнення сум 36% річних, штрафу 15% та пені. Відповідно до проведеного перерахунку, нарахування 132493,23 грн - 36% річних та 114091,39 грн - пені за період 06.11.2025 - 17.12.2025, а також 479762,19 грн - штрафу 15% є правомірними та такими, що підлягають до задоволення.
Розрахунки перевірено судом за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій на сайті https://ips.ligazakon.net/calculator/ff, а їх результати долучено до матеріалів справи.
Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Ця норма кореспондується із приписами статті 524 ЦК України, згідно із якою зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц Суд надав правові висновки стосовно застосування вказаних правових положень та вказав, що: частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті; у такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Водночас, у пункті 6.3.4 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2020 у справі № 910/10191/17 Суд вказав, що положення чинного законодавства, хоч і передбачають обов`язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, але не містять заборони визначення грошового еквіваленту зобов`язань в іноземній валюті.
Згідно з пп. 2.3.2 договору сума у гривнях, яку покупець повинен сплатити постачальнику як оплата вартості товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни товару (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній в додатках до договору, на курс продажу іноземної валюти відповідно до п. 2.3.3 договору. Однак, сторони погоджуються, що ця умова не застосовується, якщо курс продажу іноземної валюти, на банківський день, що передує дню здійснення такої оплати покупцем, менший (нижчий) або рівний курсу, який був визначений у видатковій накладній на товар, який оплачується, в цьому випадку оплата здійснюється за ціною, яка була встановлена на момент формування видаткової накладної.
У відповідності до п.п. 2.3.3 договору правило визначення курсу валют за договором курс валют визначається за даними сайту http://finance.ua, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківському валютному Ринку України на момент закриття торгів в день, що передує дню здійснення кожної операції за договором.
Відтак, у п.п. 2.3.2 та п.п. 2.3.3 договору сторонами правомірно врегульовано правовідносини щодо можливості застосування курсової різниці.
У позові наведено розрахунок курсової різниці: 101161,78 дол. США (сума поставки) - 24261,54 дол. США (сума оплат) = 76900, 24 дол. США.
76900,24 дол. США (борг у валюті) * 42,21 грн/дол. США (курс валюти станом на 15.12.2025) = 3245959,13 грн. 
Розмір курсової різниці: 3245959,13 грн - 3198414,59 грн (сума основного боргу) = 47544, 54 грн.
Судом з`ясовано, що за даними сайту http://finance.ua, станом на 15.12.2025, курс продажу долара США становив 42,10 грн (скриншот курсу валют, станом на 15.12.2025, міститься в матеріалах справи).
Судом у даній справі проведено перерахунок заявленої до стягнення суми курсової різниці, з урахуванням того, що сума основного боргу становить 3198414,58 грн, а курс продажу долара США, станом на 15.12.2025, становив 42,10 грн.
Виконаний судом розрахунок курсової різниці є наступним: 101161,78 дол. США (сума поставки) - 24261,54 дол. США (сума оплат) = 76900, 24 дол. США.
76900,24 дол. США (борг у валюті) * 42,10 грн/дол. США (курс валюти станом на 15.12.2025) = 3237500,10 грн. 
Розмір курсової різниці: 3237500,10 грн - 3198414,58 грн (сума основного боргу) = 39085,52 грн.
За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тарагро-С" та ОСОБА_1 3198414,58 грн - основного боргу, 39085,52 грн - курсової різниці, 479762,19 грн - штрафу 15 %, 132493,23 грн - 36% річних, 114091,39 грн - пені.
Позовні вимоги про стягнення 1 коп. - основного боргу та 8459,02 грн - курсової різниці не підлягають до задоволення, як необґрунтовано заявлені.
Щодо клопотання позивача про здійснення нарахування пені на фактичну (не сплачену) суму боргу до моменту її повного погашення, суд зазначає наступне.
Частиною 10 статті 238 ГПК України передбачено, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 зазначено:
« 94 Частині десятій статті 238 ГПК України та частинам десятій, одинадцятій статті 265 ЦПК України кореспондують норми частин одинадцятої, дванадцятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», які конкретизують порядок виконавчих дій виконавця щодо нарахування пені, відсотків до моменту виконання рішення суду за алгоритмом (формулою), визначеним у цьому рішенні суду. Зокрема, врегульовано, що якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі; до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.
95. За загальним правилом, у справах про стягнення суд визначає конкретну суму до стягнення з відповідача у справі станом на момент ухвалення судового рішення за наслідками вирішення спору по суті.
96. Правила частини десятої статті 238 ГПК України (частини десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) встановили виняток із зазначеного загального правила, надавши суду повноваження за результатами з`ясування характеру та правової природи матеріальних відносин між сторонами у справах про стягнення боргу, на який нараховують відсотки або пеню, продовжити нарахування відсотків або пені на період після ухвалення такого судового рішення».
« 236. Під час прийняття рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд вправі відповідно до частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) зазначити в рішенні про нарахування відповідних або відсотків, або ж пені до моменту виконання рішення. Не допускається зазначати в рішенні про одночасне нарахування відповідних відсотків та пені до моменту виконання рішення суду.
237. Таке нарахування суд може здійснити лише на підставі процесуального клопотання позивача. Питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності.
238. Нарахування пені або відсотків у порядку частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) ґрунтується на підставі тих самих норм матеріального права, які є підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання зобов`язання. Тобто це ті самі заходи відповідальності, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується».
З огляду на вищевикладене, клопотання позивача про здійснення нарахування пені на фактичну (не сплачену) суму боргу 3198414,58 грн до моменту її повного погашення підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат.
В порядку ст. ст. 123, 129 ГПК України, судовий збір в сумі 101,50 грн покладається на позивача, а судовий збір в сумі 47566,17 грн на відповідачів порівну.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 12,13, 20,73-80, 86, 91, 123, 129, 233, 236-240 ГПК України,
ВИРІШИВ: 
Позов задоволити частково.
1.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тарагро-С" (46020, м. Тернопіль, вул. Є. Коновальця, буд. 11, кв. 34, ідентифікаційний код 41284075) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" (31200, Хмельницька область, Хмельницький район, м. Волочиськ, вул. Котляревського, 7, ідентифікаційний код 37993500) солідарно 3198414 (три мільйони сто дев`яносто вісім тисяч чотириста чотирнадцять) грн 58 (п`ятдесят вісім) коп. - основного боргу, 39085 (тридцять дев`ять тисяч вісімдесят п`ять) грн 52 (п`ятдесят дві) коп. - курсової різниці, 479762 (чотириста сімдесят дев`ять тисяч сімсот шістдесят дві) грн 19 (дев`ятнадцять) коп. - штрафу, 132493 (сто тридцять дві тисячі чотириста дев`яносто три) грн 23 (двадцять три) коп. - 36% річних, 114091 (сто чотирнадцять тисяч дев`яносто одну) грн 39 (тридцять дев`ять) коп. - пені.
Видати накази.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тарагро-С" (46020, м. Тернопіль, вул. Є. Коновальця, буд. 11, кв. 34, ідентифікаційний код 41284075) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" (31200, Хмельницька область, Хмельницький район, м. Волочиськ, вул. Котляревського, 7, ідентифікаційний код 37993500) 23783 (двадцять три тисячі сімсот вісімдесят три) грн 08 (вісім) коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат.
Видати наказ.
3. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" (31200, Хмельницька область, Хмельницький район, м. Волочиськ, вул. Котляревського, 7, ідентифікаційний код 37993500) 23783 (двадцять три тисячі сімсот вісімдесят три) грн 09 (дев`ять) коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат.
Видати наказ. 
4. В задоволені решти позову відмовити. 
5. Органу (особі), який здійснюватиме примусове виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 23.04.2026 у справі № 921/761/25, в порядку ч.10 ст.238 ГПК України, нараховувати пеню на фактичну (не сплачену) суму основного боргу, починаючи з 18.12.2025 до моменту виконання рішення, за формулою: сума заборгованості за період х подвійну облікову ставку НБУ в день прострочення х кількість днів прострочення: 100, та стягнути отриману суму пені солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тарагро-С" (46020, м. Тернопіль, вул. Є. Коновальця, буд. 11, кв. 34, ідентифікаційний код 41284075) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" (31200, Хмельницька область, Хмельницький район, м. Волочиськ, вул. Котляревського, 7, ідентифікаційний код 37993500).
Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256,257 ГПК України. 
Повне рішення складено 04 травня 2026 року.

Суддя І.П. Шумський