ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/1878/26 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гебеш С.А., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа - Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – відповідач), третя особа - Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області, яким просить суд:
1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 921060815970 від 05.03.2026 року.
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести позивача ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-1V, на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 року № 3723-ХІІ, пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889, зарахувавши до стажу державної служби період роботи з 03.06.1986 року по 30.06.2015 року на посадах в органах митної служби і період військової служби з 04.11.1973р. по 21.11.1975р., та здійснивши нарахування пенсії відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідки від 18.02.2026р. №7.7-22/33-84 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за спеціальне звання /ранг/, надбавка за вислугу років), виданої Закарпатською митницею Державної митної служби України, довідки від 18.02.2026р. №7.7-22/33-85 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, виданої Закарпатською митницею Державної митної служби України, із 24 лютого 2026 року.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він отримує пенсію за віком. З метою переходу на інший вид пенсії він звернувся до органу Пенсійного фонду України із відповідною заявою, однак у задоволенні такої було відмовлено з мотивів не поширення дії Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889 на посадових осіб органів Державної митної служби України. Вказану відмову вважає протиправною та такою, що суперечить нормам Митного кодексу України, відповідно до яких пенсійне забезпечення осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Закону України «Про державну службу».
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
15.04.2026 року представником відповідача, подано відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову, зазначив, що до стажу державної служби можуть бути зараховані лише окремі періоди роботи позивача, тоді як періоди роботи з 11.04.1997 року по 31.01.2015 року в Чопській митниці та з 01.02.2015 року по 30.06.2015 року в Закарпатській митниці ДФС не підлягають зарахуванню, оскільки відповідні посади не належали до категорій посад державної служби, а працівникам митної служби присвоювалися спеціальні звання замість рангів державних службовців. У зв`язку з цим відповідач вважає правомірним рішення про відмову у переведенні позивача на пенсію державного службовця.
Крім того, відповідач вказує, що вимога про нарахування пенсії з урахуванням наданих довідок про складові заробітної плати є передчасною, оскільки зазначені довідки не були предметом розгляду під час прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії. Відповідач наголошує, що першочерговим є встановлення наявності права на пенсію державного службовця та відповідного стажу державної служби, а відтак просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
15.04.2026 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області подано пояснення на позовну заяву. На обґрунтування своєї позиції третя особа посилається на норми Конституції України та спеціального законодавства, яке регулює питання пенсійного забезпечення державних службовців, зокрема Закону України «Про державну службу» № 889-VIII та Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, а також відповідні положення перехідних положень, якими визначено умови збереження права на пенсію державного службовця.
ГУ ПФУ в Закарпатській області наголошує, що право на призначення пенсії за статтею 37 Закону № 3723-ХІІ зберігається лише за наявності визначених законом умов, зокрема необхідного стажу державної служби станом на 01.05.2016, досягнення пенсійного віку та наявності необхідного страхового стажу. При цьому вона зазначає, що періоди служби в митних органах не можуть бути зараховані до стажу державної служби у зв`язку з присвоєнням спеціальних звань, що виключає їх віднесення до відповідних посад державної служби.
Крім того, третя особа звертає увагу, що за результатами розгляду заяви позивача було прийнято рішення про відмову у переведенні на пенсію державного службовця у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, а тому вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Також зазначається, що заявлені вимоги є передчасними та спрямованими на майбутнє, а суд не може підміняти дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду, у зв`язку з чим просить у задоволенні позову відмовити повністю.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 , та вкладишу до трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у період з 03.06.1986 (відповідно до запису трудової книжки №9) року (а.с. 27) по 30.06.2015 року проходив службу в органах Державної митної служби України (а.с. 40). 
24.02.2026 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Закарпатській області із заявою про перехід на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», надавши документи, в т. ч. довідки Закарпатської митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 18.02.2026 №7.7-22/33-84 та №7.7-22/33-85, трудову книжку, паспорт та ін. код.
На підставі екстериторіальності визначено відповідача щодо розгляду заяви позивача. 05.03.2026 року відповідач прийняв рішення №921060815970 про відмову у перерахунку пенсії - переході на пенсію відповідно до Закону № 889-VIII за відсутності необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. 
Із вказаного рішення вбачається, що за наданими документами до стажу державної служби на посадах віднесених категорій посад державної служби зараховується період роботи з 03.06.1986 року по 08.04.1996 року, з 09.04.1996 року по 10.04.1997 року і складає 12 років 10 місяців 23 дні. Періоди роботи з 11.04.1997 року по 31.01.2015 року в Чопській митниці та з 01.02.2015 року по 30.06.2015 року в Закарпатській області ДФС не можуть бути враховані до стажу державної служби зважаючи на те, що відповідно до частини 2 ст. 573 Митного кодексу України присвоювалися персональні звання, спеціальні звання, а в разі присвоєння персонального, спеціального звання відповідно до ст. 573 надбавка за ранг державного службовця не виплачується і відповідно ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону 3723. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи та оскаржуваному рішенню, суд зазначає про таке.
Частиною 2статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).
Відповідно до пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, з набранням чинності вказаного закону втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Положеннями пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII (у редакції на час набрання чинності Законом №889-VIII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналіз наведеної норми свідчить, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому зазначений вік визначається статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Тобто до 01 травня 2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:
а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;
б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01 травня 2016 року відповідно до статті 90 Закону №889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених у статті 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Таким чином, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Стаж державної служби до 01.05.2016 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (далі - Порядок № 283), та додатка до нього.
Відповідно до пункту 1 Порядку № 283 цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), серед іншого, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Пунктом 5 Порядку № 283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Відповідно до статті 408 Митного кодексу України (в редакції Закону від 11 липня 2002 року № 92-IV) (далі Митний кодекс) правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».
Згідно з частиною першою статті 413 Митного кодексу у вказаній вище редакції, особи, які вперше зараховуються на посади державної служби у митних органах, спеціалізованих митних установах та організаціях, приймають Присягу державного службовця.
Судом встановлено, що згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 та її вкладишу позивач з 03.06.1986 року (запис №9) по 30.06.2015 року (запис 39) працював в митних органах, на різних посадах митної служби, та 07.06.1995 ним прийнято присягу державного службовця.
Відповідно до частин першої та другої статті 569 Митного кодексу (у редакції Закону від 13.03.2012 № 4495-VI) посадовими особами митної служби України є працівники митних органів України, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності митної служби України і яким присвоєно спеціальні звання митної служби. Посадові особи митної служби України є державними службовцями.
Правове становище посадових осіб митної служби України визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.
Відповідно до частини першої статті 588 Митного кодексу (у редакції Закону від 13.03.2012 №4495-VI) пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу». Час служби зазначених осіб в митних органах зараховується до стажу державної служби, необхідного для призначення пенсії державного службовця.
Частиною сімнадцятою статті 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Отже, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи державної митної служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 46 Закону № 889-VIII до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання. 
Частиною другою статті 46 Закону №889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016 (далі - Порядок № 229), які діють з 01.05.2016, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
Пунктом 5 Порядку №229 визначено, що стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках.
Загальний стаж державної служби ОСОБА_1 за період проходження служби в митних органах з 03.06.1986 року по 30.06.2015 року складав понад 29 років, що підтверджується відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 . 
Крім того, відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Отже, враховуючи викладені норми, час проходження військової служби підлягає зарахуванню до стажу державної служби.
При цьому, слід відмітити, що період проходження військової служби може бути підтверджено військовим квитком, довідками територіального центру комплектування та соціальної підтримки та довідками архівних і військово-лікувальних установ.
За матеріалами справи відслідковується, що позивач у період з 04.11.1973 по 18.11.1975 (2 роки і 14 днів) проходив службу у лавах Радянської армії, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 (а.с.41).
З огляду на зазначені обставини справи та враховуючи законодавчо визначені норми, суд вважає, що періоди проходження військової служби підлягають зарахуванню до стажу державної служби, що передбачено Законом №2232-XII.
Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне вказати, що право позивача на обчислення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих положень Закону №889-VIII та право вимагати такого обчислення встановлено законом, і воно не залежить від позиції відповідача, враховуючи її формальність. 
Судом встановлено, що в сукупності стаж позивача на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, зокрема період проходження служби в митних органах та період військової служби, є достатній для призначення йому пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
Виходячи з того, що на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» позивач досяг необхідного пенсійного віку та мав стаж державної служби понад 20 років станом на 01.05.2016, суд дійшов висновку, що позивач набув право на призначення пенсії відповідно до положень Закону № 3723-ХІІ.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем не виконано вказані вимоги щодо обов`язку довести правомірність оскарженого рішення.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Даючи оцінку спірному рішенню, яке зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Харківській області про відмову у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих положень Закону №889-VIII від 05.03.2026 року №921060815970 не відповідає передбаченим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб ( далі Порядок № 622).
Відповідно до пункту 4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.
Питання щодо порядку переведення (переходу) з одного виду пенсії на інший та призначення пенсії неодноразово було предметом аналізу Верховного Суду України, зокрема у постановах від 31.03.2015 у справі №21-612а14, від 23.10.2018 у справі №317/4184/16-а; від 17.05.2019 у справі №511/777/17; від 11.07.2019 у справі №264/6292/16-а; від 10.10.2019 у справі №520/7533/17; від 13.02.2020 у справі №263/3478/17; від 17.07.2020 у справі №335/13894/16-а, в яких суд дійшов висновку, що, якщо особа отримувала пенсію на підставі одного закону та виявила бажання перейти на пенсію за іншим законом, зазначені правовідносини слід розцінювати як нове призначення пенсії. У іншому ж випадку, якщо такий перехід відбувся в рамках одного закону, вказані правовідносини є переведенням на пенсію в рамках одного закону.
Станом на дату виникнення спірних правовідносин позивач отримує пенсію за віком, яка йому обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, позивач має право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Суд встановив, що із заявою про призначення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» до Головного управління ПФУ у Закарпатській області позивач звернувся 24.02.2026 року.
Ураховуючи вимоги Порядку №622, пенсія позивачу має бути призначена саме з 24.02.2026, тобто з дати звернення.
Як зазначено у пункті 4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Водночас: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Відповідно до пункту 7 Порядку № 622, у всіх випадках заробітна плата для призначення пенсії державного службовця враховується в межах установленої законом на день призначення пенсії максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Згідно з пунктом 5 Порядку № 622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 (далі - Постанова № 1-3) затверджені форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії згідно з п. п. 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу».
Такими довідками є: про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Як слідує з матеріалів справи, позивач звертаючись до пенсійного фонду із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», до якої додано: довідку №7.7-22/33-84 від 18.02.2026 року про складові заробітної плати для державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за заслугу років); довідку №7.7-22/33-85 від 18.02.2026 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Слід зазначити, що вказані довідки виготовлені відповідно до Постанови № 1-3 та відповідають затвердженій нею формі. Жодних заперечень щодо форми, підстав видачі, періоду, за який вказана заробітна плата для обчислення пенсії, тощо, відповідач не навів.
А тому позивач має право на переведення з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону № 3723-XII з урахуванням довідок №7.7-22/33-84 та №7.7-22/33-85 від 18.02.2026, виданих Закарпатською митницею.
Враховуючи викладене, суд вважає, що з метою захисту порушених прав належить зобов`язати Головне управління ПФУ в Харківській області перевести позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ з дня звернення із заявою від 24.02.2026 року, зарахувавши до стажу державної служби весь період роботи позивача в органах митної служби та період проходження військової служби, з урахуванням довідок №7.7-22/33-84 та №7.7-22/33-85 від 18.02.2026, виданих Закарпатською митницею.
Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1331,20 належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа - Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 05.03.2026 року №921060815970 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» відповідно до заяви від 24.02.2026 року. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області 61022, Харківська обл., м. Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, код ЄДРПОУ 14099344) перевести з 24.02.2026 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889, зарахувавши до стажу державної служби весь період його роботи з 03.06.1986 по 30.06.2015 (зокрема період роботи з 11.04.1997 по 31.01.2015 року та з 01.02.2015 року по 30.06.2015 року) на посадах в органах митної служби та період проходження військової служби з 04.11.1973 по 18.11.1975 року, з урахуванням довідок №7.7-22/33-84 та №7.7-22/33-85 від 18.02.2026, виданих Закарпатською митницею. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, Харківська обл., м. Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, код ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	С.А. Гебеш