Дата документу 08.06.2026
Справа № 334/1570/26
Провадження № 2/334/1930/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої: судді Телегуз С.М., при секретарі Каряченко А.О., розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом
Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:
26.02.2026 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся представник АТ «ПУМБ» за довіреністю Анохіна О.О. з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В позові посилалися на те, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: 06.04.2018 року кредитний договір №2001013651002, за яким позичальнику видано кредит у сумі 85800 грн.; 30.11.2021 року кредитний договір №1002035153901, за яким позичальнику видано кредит у сумі 35600 грн.
Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 05.01.2026 року склала: 1) по кредитному договору від 06.04.2018 року № 2001013651002 - 130929.70 грн., з яких: 73698.01 грн. – заборгованість за кредитом; 57231.69 грн. – заборгованість процентами; 0 грн. – заборгованість за комісією; 2) по кредитному договору від 30.11.2021 № 1002035153901 - 24685.04 грн., з яких: 12243.24 грн. – заборгованість за кредитом; 1.13 грн. – заборгованість процентами; 12440.67 грн. – заборгованість за комісією. Загальна сума боргу станом на 05.01.2026 року в сумі 155614.74 грн.
Позивач направив письмові вимоги (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.
Щодо правомірності стягнення комісії за кредитним договором: відповідно умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, зокрема, заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001013651002 від 06.04.2018 року, сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Ці умови були узгоджені позичальником шляхом підписання відповідних документів. Підписавши заяву позичальник беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ». А тому наполягають на правомірності позовних вимог по стягненню комісії, що є законним і відповідає законодавству.
Щодо дотримання позивачем строків позовної давності: оскільки кредитний договір від 06.04.2018 року № 2001013651002 укладено між сторонами 06.04.2018 року, а платежі відповідач здійснював до 18.10.2024 року, що відображено в розрахунку заборгованості та виписках по рахунку, відповідно строки позовної давності повністю дотримано.
Прохали стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у сумі 155614.74 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» витрати зі сплати судового збору у сумі 2662.40 грн.; розглянути справу в спрощеному позовному провадженні за відсутності представника банку, не заперечували проти винесення судом заочного рішення.
03.03.2026 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання.
18.05.2026 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся відповідач з відзивом на позов, в якому посилався на те, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі.
Стосовно звільнення від сплати неустойки за період дії воєнного стану: відповідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальник звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у період дії воєнного стану. Нараховані з 24.02.2022 року штрафні санкції підлягають списанню кредитодавцем. Позивач цитує норму у позові, однак не застосовує її. Прохає зобов`язати позивача списати всі штрафні санкції, нараховані з 24.02.2022 року, та виключити їх із суми позову.
Стосовно спеціальної позовної давності: відповідно ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафів) застосовується позовна давність в один рік. Позивач звернувся 26.02.2026 року, тому вимоги про стягнення пені за період до 26.02.2025 року є такими, що подані з пропуском строку, що є підставою для відмови в цій частині позову.
Щодо поважності причин неподання відзиву раніше: на даний час він тимчасово проживає за межами України (Королівство Іспанія) у зв`язку з безпековою ситуацією. В Україні триває воєнний стан, а м. Запоріжжя перебуває в зоні активних бойових дій та постійних ракетних обстрілів. Зазначені обставини унеможливлюють своєчасне отримання поштової кореспонденції та підготовку відзиву в межах строків, встановлених ухвалою суду. Прохав прийняти відзив до розгляду як поданий у розумний строк з урахуванням об`єктивних обставин.
Прохав відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі; розглядати справу без його участі у зв`язку з перебуванням за межами України (Іспанія) та неможливістю прибути в судове засідання через безпекову ситуацію, спричинену воєнним станом.
18.05.2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 08.06.2026 року.
18.05.2026 року до суду через систему «Електронний суд» звернувся відповідач з письмовими поясненнями, в яких прохав відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі; зобов`язати позивача списати всі штрафні санкції (пеню, штрафи), нараховані за період з 24.02.2022 року, відповідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України; застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафів) за період до 26.02.2025 року відповідно ст.258 ЦК України; розглядати справу без його участі у зв`язку з перебуванням за межами України (Королівство Іспанія) та неможливістю прибути в судове засідання через безпекову ситуацію, спричинену воєнним станом в Україні; у разі відмови в задоволенні позовних вимог судові витрати (судовий збір у розмірі 2662.40 грн.) залишити за позивачем відповідно ст.141 ЦПК України.
08.06.2026 року в судове засідання представник позивача не з`явився, в тексті позовної заяви прохали розглянути справу за відсутності представника позивача, не заперечували проти заочного розгляду справи.
08.06.2026 року відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, подав відзив на позов, прохав справу розглянути у його відсутність.
Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився відповідач – ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру №2396245 від 27.02.2026 року.
Відповідач проживає за межами України в Королівстві Іспанія, що підтверджується відмітками у паспорті громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 від 13.03.2024 року.
06.04.2018 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було підписано заяву №2001013651002 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
Також, 06.04.2018 року відповідач ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредиту, відповідно якого: тип кредиту – кредитна лінія; ліміт кредиту: 4000 грн.; строк кредитування: 12 місяців (зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін); процента ставка: 49 % річних; тип процентної ставки: фіксована; реальна річна процентна ставка: 59,55 % річних.
Заява відповідача про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Паспорт споживчого кредиту, Публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - становлять укладений між сторонами кредитний договір, що підтверджується підписами в заяві, за умовами якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 4000 грн., який в подальшому 03.03.2022 року було збільшено до 85800 грн., що підтверджується копією довідки про збільшення кредитного ліміту.
Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору від 06.04.2018 року № 2001013651002 відповідачу нараховано заборгованість в розмірі 130929.70 грн., з яких: 73698.01 грн. – заборгованість за кредитом; 57231.69 грн. – заборгованість процентами.
30.11.2021 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 підписано заяву № 1002035153901 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
30.11.2021 року відповідач ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредиту, відповідно якого: тип кредиту – кредит; сума кредиту: 35600 грн.; строк кредитування: 36 місяців; процента ставка: 0,01 % річних; тип процентної ставки: фіксована; реальна річна процентна ставка: 72,5229 % річних; щомісячна комісія за обслуговування кредиту – 2,99 % від суми кредиту.
Заява відповідача про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Паспорт споживчого кредиту, Публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - становлять укладений між сторонами кредитний договір, що підтверджується підписами в заяві, за умовами якого відповідачу надано кредит на суму 35600 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №TR.54196268.105972.8810 від 30.11.2021 року на суму 35600 грн.
Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору від 30.11.2021 року № 1002035153901 відповідачу нараховано заборгованість в розмірі 24685.04 грн., з яких: 12243.24 грн. – заборгованість за кредитом; 1.13 грн. – заборгованість процентами; 12440.67 грн. – заборгованість за комісією.
Загальна сума боргу відповідача за кредитними договорами станом на 05.01.2026 року складає в сумі 155614.74 грн.
06.01.2026 року АТ «ПУМБ» направило на адресу ОСОБА_1 письмову вимогу (повідомлення) про сплату боргу в розмірі 155614,74 грн. станом на 05.01.2026 року.
Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом ст.208 ЦК України за загальним правилом у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною і юридичною особою, а договір між сторонами не становить виключення з цього правила.
Відповідно ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Законом до договору кредитування встановлено обов`язковість письмової форми, про дотримання якої свідчить підпис сторін. У зв`язку з викладеним є очевидним, що у разі укладення договору у письмовій формі усі його умови повинні бути викладеними в договорі та підписаними сторонами.
Згідно ч.1, ч.2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.
Відповідно ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч.1 ст.1048 ЦК України.
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.
Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Відповідно ст.530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору.
У ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за кредитними договорами шляхом надання відповідачу кредитних коштів.
Відповідач взяті на себе зобов`язання виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 05.01.2026 року заборгованість склала: 1) по кредитному договору від 06.04.2018 року № 2001013651002 в сумі 130929.70 грн., з яких: 73698.01 грн. – заборгованість за кредитом; 57231.69 грн. – заборгованість процентами; 2) по кредитному договору від 30.11.2021 року № 1002035153901 - 24685.04 грн., з яких: 12243.24 грн. – заборгованість за кредитом; 1.13 грн. – заборгованість процентами; 12440.67 грн. – заборгованість за комісією. Загальна сума боргу 155614.74 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості за кредитними договорами.
Із наданих позивачем доказів, зокрема виписок з особових рахунків ОСОБА_1 з 06.04.2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , видно, що останній отримував кредитні кошти, користувався кредитними коштами, а також здійснював повернення кредитних коштів позивачу, що свідчить про те, що відповідач отримував кредитні кошти та користувався ними з частковим поверненням.
Відповідно правового висновку, наведеному у Постанові Верховного Суду від 30.10.2019 року (справа № 355/558/18, провадження № 61-10222св19), виписка про рух коштів по рахунку, свідчить про фактичне отримання кредитних коштів та наявність заборгованості за тілом кредиту.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність укладених між сторонами кредитних договорів від 06.04.2018 року № 2001013651002 та від 30.11.2021 року № 1002035153901 та обов`язку відповідача повернути кредитні кошти, які фактично отримані ним та використані, та відсотків за користування кредитними коштами разом з комісією, оскільки відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування та комісії, так як сплачував його несвоєчасно і не в повному обсязі, тому суд погоджується з позовними вимогами позивача стосовно наявності у відповідача заборгованості за вказаними кредитними договорами станом на 05.01.2026 року в загальному розмірі 155614.74 грн.
Доказів того, що борг повернуто суду не надано, не спростовано це і відповідачем, отже сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Суд не приймає заперечення відповідача у відзиві на позов, який надійшов до суду 18.05.2026 року, щодо того, що позивач має списати всі штрафні санкції, нараховані з 24.02.2022 року, та виключити їх із суми позову відповідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України – оскільки як встановлено судом позивачем не нараховано відповідачу неустойку (штраф, пеню) за прострочення виконання зобов`язань за кредитними договорами, сума його заборгованості складається з тіла кредитів, відсотків за їх користування та комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
З цих же підстав суд не враховує посилання відповідача у відзиві на позов щодо пропуску позивачем спеціальної позовної давності відповідно ст.258 ЦК України, що є підставою для відмови в цій частині позову, - оскільки вказане не підтверджується встановленими судом обставинами.
При цьому, суд не бере до уваги письмові пояснення відповідача, які надійшли до суду 28.05.2026 року, оскільки останні подано до суду вже після закриття підготовчого провадження.
Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 та ст.80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
В Постановах Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
Тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
А тому судовий збір у сумі 2662,40 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 211, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:
Позовну заяву Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ 14282829, адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська буд.4) заборгованість станом на 05.01.2026 року: 1) по кредитному договору № 2001013651002 від 06.04.2018 року в сумі 130929.70 грн., з яких: 73698.01 грн. – заборгованість за кредитом; 57231.69 грн. – заборгованість процентами; 2) по кредитному договору № 1002035153901 від 30.11.2021 року в сумі 24685.04 грн., з яких: 12243.24 грн. – заборгованість за кредитом; 1.13 грн. – заборгованість процентами; 12440.67 грн. – заборгованість за комісією, а всього в сумі 155614,74 грн. (сто п`ятдесят п`ять тисяч шістсот чотирнадцять гривень 74 копійки).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ 14282829, адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська буд.4) витрати на сплату судового збору в сумі 2662,40 грн.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Повний текст рішення складено 18 червня 2026 року.

Суддя:        С.М. Телегуз