ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1404/26 Справа № 932/6203/22 	  	Головуючий у першій інстанції:  Кудрявцева Т.О. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого –    Красвітної Т.П., 
суддів:     Агєєва О.В., Халаджи О.В.,
за участю секретаря   Марченко С.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О. від 18 квітня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про стягнення матеріальної шкоди, моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,– 

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2022 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 01.10.2020 року у м.Дніпро між автомобілем марки «Nissan Navara», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем марки «Renault Dokker», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.12.2020 року у справі №932/13783/20 ОСОБА_2 визнано винним у ДТП, яке мало місце 01.10.2020 року. Висновком експертного дослідження від 30.11.2020 №19/104-9/2д/67/68 визначено, що дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам ПДР та з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з настанням події ДТП, в той час, як водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути ДТП. Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця №401/20А з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТС від 29.11.2020 року, матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Renault Dokker», державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 270108,70 гривень. Згідно з полісом ЕР170572960 від 03.01.2020 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль марки «Nissan Navara», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент скоєння ДТП був забезпечений відповідним договором з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», яка 16.05.2022 року здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 72259,66 грн, що лише частково покрило встановлений розмір матеріального збитку. В зв`язку з чим, розмір невідшкодованої матеріальної шкоди складає 197849,04 гривень. Позивач вважав за необхідне звернутись до суду з даним позовом про стягнення з винної особи різниці між спричиненою шкодою та отриманими виплатами. Також ОСОБА_1 вказав, що діями відповідача в наслідок ДТП йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 50000,00 грн та яка полягає у фізичному болю та стражданнях, пов`язаних з ушкодженням здоров`я та душевними стражданнями, які він зазнав в наслідок ДТП по вині відповідача, оскільки внаслідок ДТП як він так і його дружина отримали тілесні ушкодження; у нього був порушений звичайний спосіб життя, оскільки належний йому автомобіль не міг експлуатуватись, а тому виникли проблеми з роботою та побутовими питаннями; у нього загострились хронічні захворювання, погіршився сон, апетит, посилилась нервозність, спостерігається постійне пригнічення настрою. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача 197849,04 грн невідшкодованого матеріального збитку та 50000,00 грн моральної шкоди. 
Місько О.Г. звернувся до суду із зустрічним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 01.10.2020 року водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Renault Dokker», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись на пр. Богдана Хмельницького, в районі будинку №153 в м.Дніпро, своєчасно не вжив заходів щодо зменшення швидкості руху аж до зупинки, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Nissan Navara», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.04.2021 року в справі №932/13806/20, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.06.2021 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ч.2 ст. 38 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. В наслідок вказаної ДТП належний ОСОБА_2 автомобіль було пошкоджено, чим йому завдано матеріальну шкоду. Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТС №353/20А від 31.10.2020 року, матеріальний збиток, заподіяний ОСОБА_2 , як власнику автомобіля «Nissan Navara», державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження в ДТП складає 119738,81 грн. Окрім того, з дослідницької частини висновку №353/20А від 21.10.2020 вбачається, що у даному випадку вартість відновлювального ремонту 573909,22 грн більша від ринкової вартості автомобіля - 375121,25 грн, тому вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості КТЗ, так як його відновлення економічно недоцільне. ОСОБА_2 зазначає, що на момент вчинення ДТП від 01.10.2020 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в АТ «СК «АРКС», на підставі полісу №111732608. 10.08.2021 року АТ «СК «АРКС» здійснила ОСОБА_2 страхову виплату за страховим випадком від 01.10.2020 року за матеріальну шкоду, завдану йому, як власнику автомобіля «Nissan Navara», державний номерний знак НОМЕР_1 , у сумі 130000,00 грн. Тому ОСОБА_2 має право на відшкодування завданого матеріального збитку, що складає 375121,25 грн. (ринкова вартість КТЗ) – 119738,81 грн (ринкова вартість КТЗ в результаті його пошкодження при ДТП) – 130 000,00 грн (страхове відшкодування) = 125382,44 грн. Зважаючи на вказані обставини, на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 має бути стягнута різниця між фактичним розміром шкоди, завданої йому в наслідок ДТП, і страховою виплатою за полісом № 111732608, що складає 125382,44 грн. Тому позивач за зустрічним позовом просив стягнути на свою користь з ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 125382,44 грн. 
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріального збитку 39569,82 грн, моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень, понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 992,40 грн, а всього 45562,22 грн. У задоволенні решти частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення невідшкодованого матеріального збитку та моральної шкоди – відмовлено. 
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріального збитку 100305,95 грн, витрати на експертне дослідження в сумі 5500,00 гривень, понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1003,05 грн, а всього 106809,00 грн. У задоволенні решти частини зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди – відмовлено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення первісного позову в повному обсязі. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, часткового скасування оскаржуваного рішення з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 01 жовтня 2020 року, приблизно о 12 год. 15 хв., ОСОБА_2 , рухаючись в районі будинку №153 по пр-ту Богдана Хмельницького в м.Дніпро, керуючи автомобілем «Ніссан» д/н НОМЕР_1 , порушуючи п. 10.1 Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306), перед початком руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Рено» д/н НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження транспортних засобів (а.с. 13 т.1). 
Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2020 року в справі №932/13783/20 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн. У вказаній постанові, зокрема, зазначено, що у судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, вину в скоєному правопорушенні визнає повністю (а.с. 13 т.1). 
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, вказана вище постанова від 17 грудня 2020 року в справі №932/13783/20 не оскаржувалась та набрала законної сили. 
Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2021 року у справі №932/13806/20, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.06.2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; провадження у справі про його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито на підставі ч.2 ст. 38 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 84, 85-88 т.1). 
Згідно змісту постанови суду від 21.04.2021 року у справі №932/13806/20, зокрема, 01 жовтня 2020 року водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Renault Dokker», державний номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись на пр.Богдана Хмельницького, в районі будинку № 153 в м. Дніпро, своєчасно не вжив заходів щодо зменшення швидкості руху аж до зупинки, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП пошкоджено транспортні засоби, завдано матеріальні збитки, а пасажиру ОСОБА_3 спричинені тілесні ушкодження. 
У постанові від 21.04.2021 року у справі №932/13806/20 також зазначено, зокрема, що у суді ОСОБА_1 провину в скоєнні вказаного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 01 жовтня 2020 року, близько 12.30 год. він керував автомобілем марки «Renault Dokker» та рухався по пр. Богдана Хмельницького у напрямку с. Мирний в м.Дніпро. Він рухався в лівій крайній смузі зі швидкістю приблизно 50-60 км/год. Попереду, в середній смузі, рухався автомобіль в кузові «універсал». Вказаний автомобіль почав знижувати швидкість та зміщатися праворуч для повороту праворуч. Раптово для нього, за автомобілем з прилеглої території виїхав автомобіль «Nissan», який став перетинати проїжджу частину проспекту за напрямком його руху. Він ( ОСОБА_1 ) застосував екстрене гальмування, однак запобігти зіткненню не вдалося. З моменту, як він побачив автомобіль «Nissan» до того як він став гальмувати, пройшло 1-2 секунди. Не бачив автомобіль «Nissan», оскільки водій даного авто виїхав із за автомобіля, який повертав праворуч. 
Також, судом у вказаній вище постанові зазначено, що в матеріалах справи (№932/13806/20) наявні два висновки експертного дослідження, одна з яких була виконана за заявою ОСОБА_2 , а інша – за заявою захисника ОСОБА_1 .
Відповідно до висновку експертного дослідження №19/104-9/2д/64/65 від 13.11.2020 року, середня швидкість руху автомобіля «RENAULT», на вказаній в дослідницькій частині ділянці шляху, становить 70,2 ±2,9 км/год. При заданому механізмі події, дії водія автомобіля «RENAULT» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП. 
Відповідно до висновку експертного дослідження №19/104-9/2д/67/68 від 30.11.2020 року, водій автомобіля «RENAULT», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 при заданих вихідних даних та допустимій швидкості руху в населеному пункті 50,0 км/год, не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «RENAULT» шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця зіткнення. Також зазначено, що в діях водія автомобіля «RENAULT» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 , при заданому механізмові пригоди, не вбачається не відповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху.
Під час вивчення даних висновків експертного дослідження вбачається, що формула, яка застосовувалася під час проведення експертного дослідження №19/104-9/2д/67/68 від 30.11.2020 року, за якою розраховулася середня швидкість руху автомобіля «RENAULT» значно відрізняється від тієї, яка застосовувалася під час проведення експертного дослідження №19/104-9/2д/64/65 від 13.11.2020 року.
Тому суд у постанові від 21.04.2021 року у справі №932/13806/20 виснував, що висновки зазначених експертних досліджень мають суттєві протиріччя між собою, із застосуванням різних формул розрахунку середньої швидкості автомобіля марки «Renault».
Згідно з полісом ЕР.170572960 від 03.01.2020 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль марки «Nissan Navara», державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент скоєння ДТП був забезпечений відповідним договором з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», яка 16.05.2022 року здійснила виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 72259,66 грн, що підтверджується копією виписки з рахунку (а.с. 46, 83 т.1). 
Судом також встановлено, що на момент вчинення ДТП від 01.10.2020 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в АТ «СК «АРКС» на підставі полісу №111732608 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 169 т.1). 
10.08.2021 року АТ «СК «АРКС» здійснила страхову виплату ОСОБА_5 за страховим випадком від 01.10.2020 року як власнику автомобіля «Nissan Navara», державний номерний знак НОМЕР_1 , у сумі 130000,00 грн, що підтверджується випискою по картці від 31.03.2021 року (а.с. 170-171 т.1). 
Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТС №401/20А від 29.11.2020 року, складеного судовим експертом ОСОБА_6 , матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля марки «Renault Dokker», державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 270108,70 грн; ринкова вартість аварійно пошкодженого автомобіля в результаті пошкодження при ДТП складає 95358,34 грн; ринкова вартість на дату ДТП, без урахування ушкоджень при ДТП - 270108,70 грн; вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу деталей - 329191,27 грн; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 174750,36 грн (а.с. 22-44 т.1). 
Згідно дослідницької частини висновку №401/20А від 29.11.2020 року вбачається, що у даному випадку на підставі п. 8.2. а) Методики, де вартість відновлювального ремонту Свр = 329191,27 грн > С = 270108,70 грн ринкової вартості, вартість матеріального збитку (У) дорівнює ринкової вартості КТЗ, так як його відновлення економічно недоцільне (а.с. 28 т.1). 
На підтвердження розміру заподіяної в наслідок ДТП шкоди ОСОБА_2 надано суду висновок експертного дослідження автотоварознавця з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТС №353/20А від 31.10.2020 року, складеного судовим експертом Пилипенко О.С., відповідно до якого матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля марки «Nissan Navara», державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП становить 375121,25 грн., ринкова вартість аварійно пошкодженого автомобіля в результаті пошкодження при ДТП складає 119738,81 грн; ринкова вартість на дату ДТП, без урахування ушкоджень при ДТП - 375121,25 грн; вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу деталей - 573909,22 грн; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 255382,44 грн (а.с. 134-167 т.1). 
Згідно дослідницької частини висновку №353/20А від 31.10.2020, у даному випадку на підставі п.8.2. а) Методики, де вартість відновлювального ремонту Свр = 573909,22 грн > С = 375121,25 грн ринкової вартості, вартість матеріального збитку (У) дорівнює ринкової вартості КТЗ, так як його відновлення економічно недоцільне (а.с. 146 т.1). 
Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №752/16797/14-ц (провадження №14-80цс19)). 
Частиною першою статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 
1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;
2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;
3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 1 липня 2004 року (тут і надалі, який був чинним на час ДТП, що мала місце 01.10.2020), який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (абзац 2 пункту 15 вказаної вище постанови). 
У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди (абзац 3 пункту 15 Постанови Пленуму №4 від 01.03.2013 року).
Статтею 30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 1 липня 2004 року встановлено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. 
Згідно статті 30.2 вказаного вище Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. 
Судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault Dokker», державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 329191,27 грн, що перевищує ринкову вартість цього транспортного засобу до ДТП, яка складає 270108,70грн. 
Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Nissan Navara», державний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 573909,22 грн, що також перевищує ринкову вартість цього транспортного засобу до ДТП, яка складає 375121,25 грн. 
За таких обставин, відповідно до статті 30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 1 липня 2004 року, транспортні засоби «Renault Dokker», державний номерний знак НОМЕР_2 , та «Nissan Navara», державний номерний знак НОМЕР_1 , вважаються фізично знищеними. 
Таким чином, відшкодуванню підлягає різниця між вартістю кожного транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а саме: 
щодо автомобіля «Renault Dokker» різниця становить 174749,36 грн (ринкова вартість до ДТП 270108,70 грн - ринкова вартість після ДТП 95359,34 грн); 
щодо автомобіля «Nissan Navara»різниця становить 255382,44 грн (ринкова вартість до ДТП 375121,25 грн - ринкова вартість після ДТП 119738,81 грн). 
У пункті 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», №4 від 01.03.2013 року зазначено, зокрема, що шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.
Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина двох осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеня вини. 
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 18 березня 2020 року у справі №328/2750/18. 
Відповідно до приписів частини першої статті 221 та частини першої статті 283 КУпАП належним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 цього ж Кодексу є постанова судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.
Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2021 року у справі №932/13806/20, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 25.06.2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; провадження у справі про його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито на підставі ч.2 ст. 38 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 84, 85-88 т.1). 
Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18).
Судом установлена наявність вини обох водіїв (сторін у справі) у ДТП, яка мала місце 01 жовтня 2020 року за участі автомобілів «Renault Dokker», державний номерний знак НОМЕР_3 , та «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_1 . Це підтверджується зазначеними вище постановами суду, які набрали законної сили. 
Встановлюючи розподіл відповідальності між учасниками дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить із наступного. 
Водій ОСОБА_2 , порушивши вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху не переконався у безпечності свого маневру, здійснюючи виїзд з прилеглої території на проїзну частину проспекту Богдана Хмельницького, чим створив небезпечну дорожню обстановку для інших учасників руху. Вказане порушення є первинним, оскільки саме такі дії об`єктивно зумовили виникнення аварійної ситуації та стали передумовою подальшого розвитку дорожньо-транспортної пригоди, а також перебуває в безпосередньому причинному зв`язку з настанням шкоди. 
У постанові від 17 грудня 2020 року в справі №932/13783/20 , зокрема, зазначено, що у судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, вину в скоєному правопорушенні визнає повністю (а.с. 13 т.1). 
Обов`язок водія, який виїжджає з прилеглої території, має підвищений рівень обережності та передбачає необхідність не лише формального огляду проїзної частини, але й належної оцінки всієї дорожньої обстановки, включаючи інтенсивність руху, швидкість наближення транспортних засобів та можливі обмеження оглядовості. У даному випадку ОСОБА_2 , здійснюючи виїзд на проспект Богдана Хмельницького, повинен був передбачити наявність транспортних засобів, що рухаються по головній дорозі, а також обрати такий момент для початку руху, який би унеможливлював створення перешкод чи небезпеки для них. 
Разом з тим, суд враховує, що водій ОСОБА_1 , рухаючись по проїзній частині, не вжив усіх залежних від нього заходів для запобігання дорожньо-транспортній пригоді, зокрема, своєчасно не зменшив швидкість руху аж до зупинки транспортного засобу, що також перебуває у причинному зв`язку з настанням шкоди. Наявність у матеріалах справи суперечливих експертних висновків щодо швидкості руху автомобіля та технічної можливості уникнення зіткнення не дає підстав для однозначного висновку про істотне перевищення встановленої швидкості або безумовну можливість запобігання пригоді, однак не спростовує обов`язку водія діяти обачно та реагувати на зміну дорожньої обстановки. 
Фактичні обставини справи свідчать, що ОСОБА_2 розпочав рух у момент, коли проїзною частиною по головній дорозі вже рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Останній через виїзд транспортного засобу «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_1 ,з-за іншого автомобіля (марки «Subaru»), який здійснював маневр повороту праворуч, був обмежений в оглядовості, що ускладнювало можливість своєчасного виявлення небезпеки, що, у свою чергу, покладало на ОСОБА_2 ще більший обов`язок утриматися від початку руху до повного переконання у його безпечності. 
Отже, дії ОСОБА_2 свідчать про недотримання підвищених вимог обачності, покладених на водія у встановлених дорожніх умовах, та фактичне ігнорування обов`язку безумовного надання переваги в русі транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі. Саме такі дії створили аварійну ситуацію. 
Оцінюючи характер допущених порушень, їх причинний зв`язок із настанням дорожньо-транспортної пригоди, а також ступінь впливу дій кожного з водіїв на виникнення шкоди, суд дійшов висновку, що більший ступінь вини покладається на ОСОБА_2 , як особу, яка створила небезпечну ситуацію, водночас дії ОСОБА_1 також перебувають у причинному зв`язку з наслідками пригоди, проте мають менший ступінь впливу. За таких обставин суд вважає за справедливе визначити розподіл відповідальності у співвідношенні 60% за ОСОБА_2 та 40% за ОСОБА_1 . 
Таким чином, на сторін у справі покладається відповідальність за завдану один одному матеріальну шкоду у наступному розмірі: 
104849,62 грн покладається на відповідача за первісним позовом (завдана матеріальна шкода внаслідок пошкодження автомобіля «Renault Dokker» 174749,36 грн х 60% міра відповідальності ОСОБА_2 ); 
102152,98 грн покладається на відповідача за зустрічним позовом (завдана матеріальна шкода внаслідок пошкодження автомобіля «Nissan Navara»255382,44 грн х 40% міра відповідальності ОСОБА_1 ). 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши спільну вину в ДТП, яка мала місце 01 жовтня 2020 року, та ступінь вини кожного водія у співвідношенні 60% за ОСОБА_2 та 40% за ОСОБА_1 ; встановивши розмір завданої позивачу за первісним позовом матеріальної шкоди (174749,36 грн) та суми відповідальності у співвідношенні вини  ОСОБА_2 - 104849,62 грн; враховуючи часткову виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 72259,66 грн, – колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди (різниці між розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування) в розмірі 32589,96 грн. 
Судом установлено, що 10.08.2021 року АТ «СК «АРКС» здійснила страхову виплату ОСОБА_5 у сумі 130000,00 грн, що підтверджується випискою по картці від 31.03.2021 року (а.с. 170-171 т.1). 
Отже, матеріальна шкода у розмірі 102152,98 грн, яка відповідно до визначеного судом розподілу відповідальності підлягає покладенню на ОСОБА_1 , є такою, що відшкодована у повному обсязі страховою компанією - АТ «СК «АРКС», у якій була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
Клопотання про призначення відповідної судової автотехнічної експертизи у даній цивільній справі ні місцевому ні апеляційному суду не заявлено, що підтверджується матеріалами справи, протоколом судового засідання від 08 квітня 2026 року. 
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, не навів належного обґрунтування визначення розміру ступеня вини кожного з водіїв, який підлягає встановленню саме в даній цивільній справі, пославшись лише на висновки судів із зазначених вище справ про адміністративне правопорушення. 
При цьому, відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У зв`язку з викладеним, оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди та позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, з ухваленням нового судового рішення у цій частині про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та відмову в задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди. 
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. 
Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне – за власної ініціативи чи за зверненням потерпілого – спростування інформації редакцією засобу масової інформації.
Як установлено судом, позивач за первісним позовом безсумнівно зазнав душевних страждань, зумовлених діями відповідача ОСОБА_1 , що призвели до пошкодження його майна та необхідністю, у зв`язку з цим, докладати зусилля для відновлення попередніх життєвих умов через неможливість користуватися автомобілем та необхідністю проведення його ремонту. Крім того, ОСОБА_1 зазнав фізичних і моральних страждань через ушкодження здоров`я та отримання тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які за своїм характером відносяться до легких, що зумовили короткочасний розлад здоров`я. Це підтверджується копією висновку спеціаліста судово-медичного експерта КЗ "Дніпропетровське обласне бюро СМЕ" ДОР" №2966 від 23.10.2020 (а.с. 53-54 т.1). 
З урахуванням характеру завданої ОСОБА_1 моральної шкоди, враховуючи ступінь вини відповідача за первісним позовом, виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. Тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає залишенню без змін.
За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Приймаючи до уваги часткове задоволення первісних позовних вимог, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають також судові витрати у вигляді сплаченого останнім судового збору за подання позовної заяви (1978,25 грн) та апеляційної скарги (2967,38 грн), пропорційно задоволеним первісним позовним вимогам (4945,63 грн х 19,00%) у розмірі 939 (дев`ятсот тридцять дев`ять) грн 67 коп. (а.с. 10 т.1, 23 т.2). 
У зв`язку з цим, рішення місцевого суду підлягає скасуванню в частині розподілу судових витрат, з ухваленням у цій частині нового судового рішення. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2024 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди та позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди; в частині розподілу судових витрат – скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду в розмірі 32589 (тридцять дві тисячі п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн 96 коп. 
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в іншій частині – відмовити. 
У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди – відмовити. 
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн – залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати у розмірі 939 (дев`ятсот тридцять дев`ять) грн 67 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді О.В. Агєєв

О.В. Халаджи