Справа № 465/3385/25 
Провадження 2/465/287/26 

РІШЕННЯ
іменем України
14.05.2026 року         м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого - судді Коліщук З.М.
при секретарі судового засідання Беднара А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" про стягнення моральної шкоди, 
за участі: 
позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,
представника позивача за зустрічним позовом Новосядло В.Р.,

встановив:

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 пред`явили зустрічний позов до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" про стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000.00 грн. та відшкодування судових витрат.
Виклад позиції позивача за зустрічним позовом. 
У обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що дії Позивача за первісним позовом є зловживання процесуальними правами, адже другий позов подано повторно (після розгляду першого позову у справі №465/7868/23, рішення набрало законної сили та заяви про видачу судового наказу, (Ухвала про відмову у видачі - №456/930/24) без нових доказів чи правових підстав до тих же Відповідачів та з тим самим предметом спору, чим заподіяна моральна шкода відповідачам. Такими діями Позивача завдана моральна шкода, зокрема: Відповідачі постійно зазнають стресу з боку Позивача безпідставними сумами, які Позивач вважає боргом, постійно їх збільшуючи; Відповідачі змушені уже звертатись по правову допомогу, отримавши повторну позовну заяву у справі №465/3385/25, витративши певну суму коштів, аби вже спростувати постійне приниження честі та гідності, ділової репутації правовим шляхом, з боку Позивача.
Так, 12.05.2025 укладені договори з Адвокатським об`єднанням "КПЛТ", 12.05.2025 Відповідачам наданий рахунок №3/05-25 на здійснення авансового платежу за надання правової допомоги у сумі 5 000 грн. з ПДВ. 13.05.2025 Відповідач, ОСОБА_2 здійснив оплату авансового платежу за надання правової допомоги, що підтверджується платіжною інструкцією від 13.05.2025 № @2PL097493 та випискою по банківському рахунку АО "КПЛТ", від 13.05.2025.
Так, у справі №465/7868/23, ОСОБА_2 з батьком ОСОБА_1 самотужки захищали свої інтереси, однак, ОСОБА_2 постійно залишати місце праці, брати участь у засіданнях є економічно не вигідно, недоцільно, порушує його права, як особи, яка не є боржником; ОСОБА_2 працевлаштований експертом у Львівському науководослідному інституті судових експертиз Міністерства юстиції України, інформація про відповідача ОСОБА_2 міститься на офіційному сайті Мінюсту (посилання додається, та є у загальному доступі) https://rase.minjust.gov.ua/print/7227.
Батько, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , людина пенсійного віку та щоразу після судових засідань у справі №465/7868/23 отримував постійний стрес, головний біль та артеріальний тиск.
Відтак постійно брати участь у справах, які подані Позивачем за безпідставними позовами принижує честь та гідність; відтак у випадку стягнення моральної шкоди за такі дії, можливо припиниться свавілля Позивача ЛМКП "Львівтеплоенерго" та безпідставні подання позовів, які завідомо є програшні, витрачання бюджетних коштів на судові збори, безпідставне навантаження на судову систему справами, які свідомо є безпідставними, тощо.
Співвласники квартири АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_2 , про що Позивачем не заперечується та вказано у Довідці, яка долучена до матеріалів справи №18 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрацію. Так, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , теж уклали договори про надання правової допомоги з метою захисту своїх прав у суді та затратили певні кошти (докази яких будуть представлені та заявлені до стягнення в процесі розгляду справи судом) є особами похилого віку, батьками ОСОБА_2 , про що і вказано у даній довідці, та щоразу отримуючи такі безпідставні позови, коли ніколи не були боржниками, у них погіршується самопочуття, страждають головним болем, підвищеним тиском, перебувають у стані постійного стресу повторними позовними вимогами ЛМКП "Львівтеплоенерго". Люди у такому поважному віці не повинні зазнавати моральної шкоди завідома протиправними діями представників органу місцевого самоврядування, шляхом стягнення видуманої заборгованості та вважати їх боржниками. Такі дії принижують їх честь та гідність у поважному віці.
Заперечення відповідачів за зустрічним позовом.
Представник відповідача за зустрічним позовом ЛМКП "Львівтеплоенерго" заперечила щодо задоволення позовних вимог за зустрічним позовом. Зазначає, що рішення Франківського районного суду №465/7868/23 стосується періоду позовних вимог з 01.01.2016 по 31.07.2023 позовні вимоги у справі №465/3385/25 включають період з 01.10.2017 по 31.03.2025, а тому не можуть вважаться такими, що подані з тим самим предметом та тих самих підстав. У Постанові ВС України від 03 червня 2020 року у справі №318/89/18 (провадження №61 - 128св.19) зловживання процесуальними правами це протиправне, недобросовісне та неналежне використання учасником справи, належних йому процесуальних прав, які зовні відповідають вимогам цивільних процесуальних норм, але здійснюються з корисним або особистим мотивом. Такі мотиви були відсутні. Відповідно до Постанови ОП КЦС ВС України від 05.12.2022 року в справі №214/7462/20 визначено, що позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок. Позивач в обгрунтування своїх позовних вимог не надав відповідних доказів відповідно до вимог.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 29.04.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін).
16.05.2025 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" про стягнення моральної шкоди.
30.06.2025 до суду від представника позивача ЛМКП "Львівтеплоенерго" надійшла заява про залишення без розгляду позову Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.
Ухвалою суду від 07.07.2025 клопотання представника Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" - задоволено. Залишено без розгляду позов Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. Прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" про стягнення моральної шкоди, яка розглядається за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено у відкритому судовому засіданні у приміщенні Франківського районного суду м. Львова (м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 69, кабінет № 204) на 21 серпня 2025 року о 10 год. 00 хв. 
19.08.2025 представником відповідача за зустрічним позовом подано відзив на зустрічну позовну заяву.
20.08.2025 представником позивача за зустрічним позовом подано відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву. Зазначає, що друга Позовна заява ЛМКП «Львівтеплоенерго» повністю включає в себе період вимог з 01.01.2016 по 31.07.202, за який, згідно рішення Суду, у вимогах ЛМКП «Львівтеплоенерго» відмовлено та рішення набрало законної сили, та звертає увагу на строки позовної давності.
Ухвалою суду від 25.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в залі суду на 29.10.2025 о 10 год. 00 хв. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" про стягнення моральної шкоди.
27.01.2026 на адресу суду надійшли додаткові пояснення від представника відповідача за зустрічним позовом.
07.05.2026 представником позивача за зустрічним позовом подано заяву про компенсацію понесених витрат на професійну правничу допомогу.
У судовому засіданні позивачі та представник позивачів за зустрічним позовом позовні вимоги підтримали, просили задоволити.
Представник відповідача за зустрічним позовом просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Дана обставина підтверджується довідкою про склад сім`ї та реєстрацію, доданою до матеріалів справи, і сторонами не заперечується.
Раніше, у справі № 465/7868/23, ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.01.2016 по 31.07.2023. Рішенням Франківського районного суду м. Львові від 14.10.2024 у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
ЛМКП «Львівтеплоенерго» зверталось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості, ухвалою суду від 19.12.2024 в задоволенні якого відмовлено (справа № 465/930/24).
Рішенням суду від 19.03.2025 відмовлено у задоволенні позовної заяви ЛМКП «Львівтеплоенерго» до  ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання (справа 465/9491/24).
Ухвалою суду від 04.12.2024 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , заборгованості (справа 465/4330/24).
Ухвалою суду від 17.02.2025 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заборгованості (справа 465/461/25).
ЛМКП «Львівтеплоенерго» 24.04.2025 звернулось з позовом про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.10.2017 по 31.03.2025 включно, після чого 30.06.2025 подало заяву про залишення цього позову без розгляду.
Ухвалою суду від 07.07.2025 клопотання представника Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" - задоволено. Залишено без розгляду позов Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. Прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" про стягнення моральної шкоди, яка розглядається за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено у відкритому судовому засіданні у приміщенні Франківського районного суду м. Львова (м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 69, кабінет № 204) на 21 серпня 2025 року о 10 год. 00 хв.
Позивачі за зустрічним позовом зазначають, що сам факт пред`явлення повторного позову без нових доказів завдав їм моральну шкоду у вигляді постійного стресу, головного болю та підвищеного тиску ( ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як особи похилого віку), порушення честі та гідності, необхідності укладати договори з адвокатом та понесення відповідних витрат.
Будь-яких медичних документів, висновків лікарів, доказів звернення за медичною допомогою у зв`язку зі стресовим станом та погіршенням здоров`я, спричиненим саме поданням ЛКП "Львівтеплоенерго" позову, до матеріалів справи не долучено.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог так і заперечень, та перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов до наступних висновків.
Позивачі за зустрічним позовом пов`язують виникнення моральної шкоди із самим фактом пред`явлення ЛМКП «Львівтеплоенерго» позовної заяви у справі №465/3385/25.
Звернення до суду з позовом є реалізацією конституційного права на судовий захист, а не протиправною дією.
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 20 січня 2025 року у справі № 296/12456/23 (провадження № 61-2165сво24) сформувала правову позицію, згідно з якою нормами законодавства не передбачено такого способу захисту, як звернення з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди, завданої поданням позову (скарги) в іншій справі. Незгода особи з поданим проти неї позовом повинна бути висловлена виключно процесуальними засобами в межах тієї справи, в якій такий позов пред`явлено.
Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом статей 11, 23, 1167 ЦК України зобов`язання з відшкодування моральної шкоди виникає лише за одночасної наявності таких умов: 1) наявність самої моральної шкоди; 2) протиправність поведінки особи, яка завдала шкоду; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; 4) вина заподіювача шкоди (крім випадків, визначених частиною другою статті 1167 ЦК України).
Відсутність хоча б одного з перелічених елементів виключає можливість задоволення позову про відшкодування моральної шкоди. Так, судом встановлено відсутність щонайменше двох із них - протиправності поведінки відповідача за зустрічним позовом та доведеності моральної шкоди.
Подання позову до суду є правом особи.
Доказів того, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» діяло зі зловживанням правом у розумінні статті 13 ЦК України або зловживало процесуальними правами у розумінні статті 44 ЦПК України (зокрема, з метою затягування чи перешкоджання розгляду справи, заподіяння шкоди противній стороні тощо) матеріали справи не містять.
Посилання позивачів за зустрічним позовом на постанову Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 318/89/18 суд вважає доречним лише в частині визначення поняття зловживання процесуальними правами, однак ця постанова не підтверджує факту такого зловживання в конкретних обставинах цієї справи. Наявність попереднього судового рішення у справі № 465/7868/23 та відмінність заявлених у справі № 465/3385/25 часових меж боргу (01.10.2017-31.03.2025 проти 01.01.2016-31.07.2023 у першій справі) свідчить про те, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» реалізовувало право на судовий захист щодо іншого (хай і частково перехресного) боргового періоду, а не подавало тотожний позов з єдиною метою нашкодити відповідачам.
Також, позивачі за зустрічним позовом не надали належних та допустимих доказів заподіяння їм моральної шкоди. Стрес, головний біль та підвищений тиск у зв`язку з отриманням позовної заяви є суб`єктивними твердженнями, які не підтверджені жодними медичними документами - висновками лікарів, довідками про звернення за медичною допомогою, медичними записами тощо. Суд не може визнати доведеним факт моральних страждань, що виходять за межі звичайного дискомфорту від участі в судовому провадженні, виключно на підставі пояснень позивачів.
Позивачі за зустрічним позовом зазначають, що стягнення моральної шкоди «може припинити свавілля Позивача» у майбутньому. Суд відхиляє цей аргумент, оскільки цивільно-правовий інститут відшкодування шкоди за своєю природою є компенсаторним (відновлювальним), а не каральним. Стягнення моральної шкоди з метою «покарати» сторону за правомірне звернення до суду суперечило б засадам цивільного права та принципу верховенства права.
Представник ЛМКП «Львівтеплоенерго» у відзиві обґрунтовано зіслалась на постанову ОП КЦС ВС від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20, відповідно до якої позивач зобов`язаний довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок між протиправними діями відповідача і завданою шкодою. Ці умови в даній справі не доведені. 
Суд бере до уваги, що у справі № 465/7868/23 заявлено вимоги про стягнення заборгованості до 31.07.2023, у справі № 465/3385/25 - по 31.03.2025, а отже предмети позовів не є тотожними, що виключає кваліфікацію повторного звернення як безперечного зловживання правом.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову, оскільки: подання первісного позову є правомірною формою реалізації права на судовий захист і не може кваліфікуватися як протиправна поведінка; позивачі за зустрічним позовом не довели жодного з необхідних елементів складу цивільного правопорушення, що є підставою для відшкодування моральної шкоди; звернення до суду з позовом не може само по собі бути підставою для стягнення моральної шкоди незалежно від результату розгляду такого позову.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. 

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України).
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Об`єктом захисту у цивільному судочинстві є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.
Ст.16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до частини першої та другої ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань визначені ст. 1166 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.
Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.
При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Відповідно до аналізу загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань, закріплених в частині 1 ст. 1166 ЦК України, можливо зробити висновок про те, що вказана правова норма містить правило про загальний (генеральний) делікт, відповідно до якого будь-яка шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована особою, яка її завдала, в повному обсязі.
Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення), яке поділяється на такі складові: 1) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв`язок між двома першими елементами, г) вина завдавача шкоди. І лише доведеність сукупності вказаних вище елементів настання деліктної відповідальності може бути правовою підставою для відшкодування шкоди.
Згідно ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ( ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України)
Відповідно до ч.2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.
Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України)
Відповідно до вимог частини другої, четвертої та п`ятої ст.23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Моральна шкода відшкодовується не залежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зазначена правова норма встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, моральної (немайнової) шкоди, причинного зв`язку та вина завдавача.
Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.
При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.
Частинами 1 - 3 статті 23 ЦК України та роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розподіл судових витрат. 
Згідно з ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Оскільки в задоволені зустрічного позову відмовлено, тому вимога позивача за зустрічним позовом про стягнення судових витрат не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 289, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн та відшкодування судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП  НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Львівське міське комунальне підприємство "Львівтеплоенерго", ЄДРПОУ 05506460, місцезнаходження за адресою: м. Львів, вул. Д.Апостола, 1.

Повне рішення складено 14.05.2026.

Суддя Коліщук З.М.