РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2026 року 	м. Рівне	№460/21983/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді К.М.Недашківської, розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - Позивач) Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі - Відповідач), в якому Позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо ненарахування та невиплати при звільненні зі служби компенсації за невикористані дні додаткової відпустки із збереженням заробітної плати як учаснику бойових дій тривалістю 14 календарних днів за кожен рік у 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роках; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки із збереженням заробітної плати як учаснику бойових дій тривалістю 14 календарних днів за кожен рік у 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роках.
Стислий виклад позиції Позивача.
Позивач зазначив, що є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням УБД. Проходив службу в органах внутрішніх справ, а в подальшому Національній поліції України. Позивач звернувся до Відповідача із заявою про нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій. На вищевказаний запит Відповідач повідомив про відсутність законної підстави для нарахування і виплату такої компенсації. Таку бездіяльність Позивач уважає протиправною, в зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.
Стислий виклад заперечень Відповідача.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає, вказує що відпустки учасників бойових дій не належать до щорічних відпусток, а є додатковими відпустками для певної категорії громадян. Відповідно норми Закону України «Про відпустки» на дану категорію відпусток не поширюються. Відповідач зазначає, що відпустки учасників бойових дій не переносяться та невикористані не оплачуються при звільненні відповідно до Закону України «Про Національну поліцію України». Таким чином, просять суд у задоволенні позовних вимог відмовити.
Ухвалою суду від 02.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до статті 229 КАС України. 
Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. 
Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу. 
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій (посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , видане 30.09.2020).
Позивач у періоди з 19.11.2002 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, а у період з 07.11.2015 по 10.09.2025 в органах Національної поліції України (підрозділах Головного управління Національної поліції в Рівненській області).
Відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Рівненській області «По особовому складу» від 10.09.2025 №273 о/с, відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580- VIII звільнено зі служби в поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського з логістики, обліку та збереження речових доказів і озброєння логістики відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, 10.09.2025. 
На адвокатський запит представника позивача від 22.09.2025 щодо виплати ОСОБА_1 при звільнення компенсації за невикористані ним дні основної оплачуваної та додаткових оплачуваних відпусток за період з 2015 по 2025 роки, Відповідач листом від 29.09.2025 №180171-2025 повідомив, що на виконання наказу начальника Головного управління Національної поліції в Рівненській області «По особовому складу» від 10.09.2025 №273 о/с ОСОБА_1 було виплачено компенсацію за 24 календарних дні щорічної основної оплачуваної відпустки за 2017 рік, 15 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2018 рік, 5 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік, 11 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік, 15 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік, 12 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік, 5 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 рік, 13 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік, 30 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік, 14 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік, 30 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2023 рік, 15 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік, 20 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2024 рік, 15 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 2024 рік, 6 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки пропорційно відпрацьованого часу в 2025 році та за 15 календарних днів невикористаної додаткової оплачуваної відпустки за 2025 рік у сумі 182 972 гривні 45 копійок. 
Позивач, вважаючи, що Відповідач протиправно не виплатив йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій тривалістю 14 календарних днів за кожен рік у 2020,2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роках, звернувся до суду з вказаним позовом.
Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.
До спірних правовідносин необхідно застосувати Закон України від 15.11.1996 № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі - Закон № 504/96-ВР), Закон України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-ХІІ), Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 (далі - Порядок № 260).
Закон № 504/96ВР установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.
Згідно зі статтею 4 Закону № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 
1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 
2)додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 
3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 
3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 
4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 
5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.
Статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР встановлено, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
За приписами пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII, учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Відповідно до пункту 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Закон № 580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону № 580-VIII).
Відповідно до частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.
Частиною першою статті 92 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.
Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки (частина друга статті 92 Закону № 580-VIII).
Статтею 93 Закону № 580-VIII визначено порядок обчислення тривалості відпусток поліцейських, зокрема:
- тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються (частина перша);
- тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки (частина друга);
- за кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів (частина третя);
- тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби (частина четверта);
- відпустка тривалістю менше 10 діб за бажанням особи рядового або керівного складу може бути надана одночасно з черговою відпусткою в наступному році (частина п`ята);
- чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року (частина сьома);
- поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку (частина восьма);
- поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року (частина дев`ята);
- за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону (частина десята);
- відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік (частина одинадцята).
Частинами першою та другою статті 94 Закону № 580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Положення Порядку № 260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).
Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
З вищевикладеного слідує, що правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону № 580-VIII, зокрема до яких, поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Аналізуючи наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.
Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.
Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.
З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону № 580-VIII і Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд дійшов висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону № 504/96-ВР.
Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону № 504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 січня 2021 року в справі № 160/10875/19, від 31 березня 2021 року в справі №320/3843/20.
З наведених підстав суд відхиляє як безпідставні твердження Відповідача, що за спеціальним законодавством, якими є Закон № 580-VIII та Порядок №260, поліцейські не мають право на отримання компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій.
З матеріалів справи судом встановлено, що Позивач має статус учасника бойових дій що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , видане 30.09.2020.
Позивачем у 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роки додаткова відпустка учасника бойових дій не використовувалась.
Однак, всупереч положень статті 24 Закону № 504/96-ВР та статті 83 КЗпП України, Відповідач при звільненні Позивача зі служби в поліції не нарахував та не сплатив останньому компенсацію за всі дні невикористаної відпустки, як учасника бойових дій.
З метою ефективного захисту прав Позивача суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо ненарахування та невиплати при звільненні зі служби компенсації за невикористані дні додаткової відпустки із збереженням заробітної плати як учаснику бойових дій тривалістю 14 календарних днів за кожен рік у 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роках.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки із збереженням заробітної плати як учаснику бойових дій тривалістю 14 календарних днів за кожен рік у 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роках, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 23 частини першої статті 4 КАС України, похідна позовна вимога-вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
За правилами частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Враховуючи попередній висновок суду про протиправність бездіяльності, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав зобов`язати Відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки із збереженням заробітної плати як учаснику бойових дій тривалістю 14 календарних днів за кожен рік у 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роках.
Тому позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.
За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання щодо розподілу судових витрат у порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню, оскільки Позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні зі служби компенсації за невикористані дні додаткової відпустки із збереженням заробітної плати як учаснику бойових дій тривалістю 14 календарних днів за кожен рік у 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роках.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки із збереженням заробітної плати як учаснику бойових дій тривалістю 14 календарних днів за кожен рік у 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роках.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 

Повний текст рішення складений 13 травня 2026 року 

Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ) 
Відповідач - Головне управління Національної поліції в Рівненській області (вул. Миколи Хвильового, буд. 2,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 40108761) 

Суддя       К.М. Недашківська