г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/1708/26
Номер провадження 2/213/1401/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2026 року місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі судді Мазуренка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ДІЯ-АКТИВ», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :
Представник позивача в інтересах позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначає, що 15 вересня 2021року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис №27045 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 28 800,00 грн. На підставі нього приватним виконавцем Шаганом О.А. відкрито виконавче провадження №67222766. Вважає, що зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, оскільки сума боргу не є безспірною. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №27045 від 15 вересня 2021 року та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
У судове засідання сторони не викликались. Від відповідача відзив на позов не надходив.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.
29 квітня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою. Призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.
15 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис №27045 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №UP5398171 від 21 лютого 2020 року за період з 08 березня 2020 року по 06 серпня 2021 року в розмірі 28 800,00 грн. Загальна заборгованість з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису становить 29 450,00 грн.
На підставі заяви стягувача 22 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаганом О.А. відкрито виконавче провадження № 67222766 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису, стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 2 945,00 грн. 
Встановленим обставинам відповідають правовідносини, які виникли з приводу законності вчинення виконавчого напису нотаріуса.
Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. 
Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів.
Статтею 88 цього ж Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, згідно яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Аналогічний порядок вчинення нотаріальних дій передбачений пунктами 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Згідно з пунктом 1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Виходячи з правового аналізу вказаних норм можна стверджувати, що вчинення нотаріусом виконавчого напису – це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17.
Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.
З матеріалів справи не видно, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус отримувала від Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія «Дія-Актив" первинні бухгалтерські документи щодо видачі позивачу кредиту та його невиконання, або здійснення позичальником його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Таким чином наявність заборгованості позивача та період її стягнення, який вказаний у виконавчому написі, жодним документом не підтверджено. 
Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженийпостановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів.
У висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 вказано, що нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими, оскільки останні не входять до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку. 
До такого ж висновку у аналогічній справі прийшов Верховний Суд у постанові від 19 червня 2024 року у справі №712/11552/23 (61-3773св24).
Згідно зі статтею 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, суд дійшов таких висновків.
Доказів на підтвердження укладення позивачем кредитного договору з ТОВ «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ДІЯ-АКТИВ» суду не надано.
Крім того, суду не надано доказів, що виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який посвідчений нотаріально.
З матеріалів справи не видно, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом дотримано Порядку та умов вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: виконавчий напис вчинено на стягнення заборгованості за нотаріально посвідченим договором після спливу 30 днів з моменту повідомлення боржника про усунення порушень, було встановлено, що заборгованість є безспірною. 
Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Із наданих суду матеріалів не видно, що боржнику направлялось повідомлення -письмова вимога про усунення порушень. Отже не підтверджено обізнаність позивача про розмір заборгованості до вчинення виконавчого напису нотаріусом.
Докази, які були підставою вчинення спірного виконавчого напису – відсутні. 
Тому твердження позивача про те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства, а тому не підлягає виконанню, слід вважати доведеним через відсутність документів, які б підтвердили зворотнє та відсутність спростування цього твердження відповідачем. 
Суд вважає, що вчинення виконавчого напису відбулось з порушенням норм чинного законодавства.
На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 
1 331,20 грн.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 
Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі 
№922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.
Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, на думку суду вартість послуг адвоката в загальній сумі 5 000,00 грн є обґрунтованою та співмірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 95, 137, 141, 206, 247, 263, 265, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №27045, вчинений 15 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ДІЯ-АКТИВ»заборгованості за кредитним договором №UP5398171 від 21 лютого 2020 року.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ДІЯ-АКТИВ» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 
1 331,20 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: Щербачов Андрій Петрович, адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ДІЯ-АКТИВ», ЄДРПОУ 43024915, адреса: вул. Сурикова, буд.3, м. Київ.
Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович, адреса: вул. Сімферопольська, буд.21, прим.56, кім. 415, прим.70, кім. 407, м. Дніпро.
Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, адреса: просп. Григоренка, буд.15, прим.3, м. Київ. 

Дата складення повного судового рішення – 19 червня 2026 року.

Суддя В.В. Мазуренко