Справа № 308/18546/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді – Данко В.Й.,
присяжних – Шафраньоша М.І., Шахтер М.Б.,

за участю:
секретаря судового засідання – Ткаченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бойко Богдан Богданович, заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про оголошення фізичної особи померлою

в с та н о в и в:

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від  ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі – заявниця), в інтересах якої діє адвокат Бойко Богдан Богданович, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України код ЄДРПОУ 25999022, місцезнаходження: Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Небесної Сотні, 5 (далі – заінтересована особа), у якій заявниця просить суд: 
-оголосити ОСОБА_2 , яка фактично проживала за адресою у АДРЕСА_1 - померлою. Вважати ОСОБА_2 померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про оголошення фізичної особи померлою.
Заява обґрунтована тим, що заявниця із ОСОБА_3 є співвласниками житлового будинку житлового будинку, що складається з двох кімнат, загальною площею – 47,3 кв.м., житловою площею – 27,5 кв.м., що розташований на земельній ділянці – 946 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зі співвласницею вона підтримувала зв`язки більше 15 років назад, однак у той період, ОСОБА_2 повністю втратила зв`язок із Заявницею та іншими особами, що мешкали або перебували у зазначеному житловому будинку. Усі можливі канали спілкування – особисті зустрічі, телефонні дзвінки, поштове листування, контакти через спільних знайомих – не дали жодних результатів. За цей час відсутні будь-які відомості про її появу за адресою, яка значиться як місце реєстрації, а також про її офіційний виїзд за кордон чи зміну місця проживання. Таким чином, ОСОБА_2 фактично зникла понад п`ятнадцять років тому і не проявляла себе жодним чином: не брала участі в управлінні спільним майном, не несла жодних витрат на його утримання, не заявляла своїх прав та не виявляла зацікавленості у вирішенні будь-яких питань, пов`язаних із будинком. Це створює для Заявниці істотні труднощі у реалізації правомірного користування та розпорядження належною їй часткою нерухомості, оскільки наявність «мертвої» частки у спільній власності позбавляє можливості врегулювати майнові питання відповідно до реальних потреб.
Фактичною наслідковою обставиною цієї тривалої відсутності є те, що 1/3 частка будинку, яка продовжує належати ОСОБА_2 , позбавляє заявницю можливості повноцінно реалізувати свої права як власника житла, оформити повну реєстрацію прав на будинок, розпоряджатися нею, провести необхідні юридичні дії, у тому числі пов`язані з подальшим утриманням майна. Заявниця фактично є єдиною особою, яка зберігає майно, здійснює його утримання, оплачує витрати та дбає про його збереження, тоді як інший співвласник повністю вибув із цивільного обігу та не виявляє жодного інтересу до належної йому частки. На сьогодні, внаслідок відсутності будь-якої інформації про ОСОБА_2 , а також тривалості такої відсутності, об`єктивно виникла юридична необхідність у її оголошенні померлим відповідно до ст. 46–47 Цивільного кодексу України. Це є єдиним ефективним способом забезпечити можливість повного оформлення прав заявниці на майно, відновити визначеність у правовому статусі нерухомості та усунути перешкоди у здійсненні правомочностей власника.
Ухвалою від 02.04.2026 суддя прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.
Ухвалою від 27.04.2026 суд витребував додаткові докази.
У судове засідання учасники процесу не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подали, від представника заявниці надійшла заява про розгляд справи без участі.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви з огляду на таке.
Згідно з інформаційною довідкою з ДРРП на нерухоме майно №95072941 від 19.08.2017 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є співвласниками будинку АДРЕСА_1 .
Цією ж інформаційною довідкою підтверджується, що ОСОБА_5 належить 2/3 частки у праві власності на вказаний будинок, тоді частка ОСОБА_2 становить 1/3.
Відповідно до листа ГУ ДМС в Закарпатській області №2101.3.1.2-75/21.3-17 від 31.10.2017 ОСОБА_2 за обліками ГУ ДМС України в Закарпатській області зареєстрованою/знятою з реєстраційного обліку не значиться.
Адвокат Бойко Б.Б. звертався до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області із заявою на бланку адвоката №336-25 від 15.09.2025, у якій просив провести перевірку інформації щодо можливого місця перебування ОСОБА_2 .
Листом Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області №124180-2025 від 17.09.2025 повідомлено, що встановити інформацію, яка би сприяла розшуку ОСОБА_2 не надалось можливим. Також було здійснено перевірку по інформаційно-пошукової бази « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та встановлено, що відносно громадянки ОСОБА_2 відомості про перетин державного кордону України в напрямку в`їзд чи виїзд за 5 років відсутні.
Адвокат Бойко Б.Б. звертався до відділу ДРАЦС у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління юстиції із заявою на бланку адвоката №393-25 від 03.11.2025 з приводу надання інформації про те, чи здійснювалася державна реєстрація яких-небудь актів цивільного стану, в яких би фігурувала ОСОБА_2 .
Листом №1566/23.11-25 від 11.11.2025 відділ ДРАЦС у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління юстиції повідомив про відсутність правових підстав для отримання запитуваної інформації.
Адвокат Бойко Б.Б. звертався до ГУ ДМС в Закарпатській області із запитом №390-25 від 31.10.2025, у якому просив надати інформацію про те, чи зверталася ОСОБА_2 до територіальних органів чи підрозділів ДМС з будь-якими заявами чи зверненнями.
Листом ГУ ДМС в№2101.4.1-9675/2101.3-25 від 07.11.2025 повідомлено про неможливість розгляду інформації, запитуваної у запиті №290-25 від 31.10.2025.
Відповідно до листа ГУ ДМС у Закарпатській області №2101.4.1-4417/2101.3-26 від 29.04.2026 повідомлено про відсутність інформації щодо того, чи зверталася ОСОБА_2 із будь-якими заявами чи зверненнями, зокрема - щодо поновлення або обміну паспорта громадянина України, оформлення ID-картки, вклеювання фотокартки, зміни прізвища, імені, по батькові або місця проживання, а також отримання інших документів, що посвідчують особу.
Листом Закарпатського обласного центру зайнятості повідомлено, що ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , не перебувала на обліку як зареєстрована безробітна в Закарпатському обласному центрі зайнятості та його структурних підрозділах з 01.01.2010.
Листом ГУНП в Закарпатській області №65757-2026 від 05.05.2026 повідомлено, що гр. ОСОБА_2 у розшуку як безвісно зникла не перебуває, інформація щодо притягнення до кримінальної відповідальності відсутня.
Згідно з листом №632/23.11.-16 від 29.04.2026 повідомлено про те, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутні актові записи цивільного стану стосовно ОСОБА_2 .
Згідно із ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.
Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.
Згідно із ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.
Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).
Вказаний висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №390/1443/19-ц.
Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц.
Отже, оголошення померлим (смерть in absentia) - це судове визнання померлим фізичної особи, про яку за місцем постійного проживання відсутні будь-які відомості про місце її перебування протягом встановленого строку. Оголошення особи померлою юридично прирівнюється до фізичної смерті, є припущенням смерті (praesumptio mortis) і має своїм наслідком припинення правоздатності особи. Тому при оголошенні особи померлою суд виходить із презумпції смерті особи, тобто припущення, що на момент розгляду справи особи немає в живих, однак встановити це достеменно неможливо.
Заявниця не зазначила та не довела існування обставин, що загрожували смертю ОСОБА_2 , або обставин, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
На переконання суду, заявниця не надала достатніх доказів, які би свідчили про те, що ОСОБА_2 дійсно може вважатися померлою.
Не встановлено таких обставин і за наслідками дослідження доказів, які були витребувані судом із власної ініціативи.
У зв`язку з наведеним неможливо дійти висновку про те, що дійсно ОСОБА_2 може бути померлою.
В даній справі відсутня інформація, з якої судом можливим було б зробити висновок про смерть ОСОБА_2 . 
Заявниця не вказує на жодні обставини, які могли б спричинити смерть ОСОБА_2 .
У поданій заяві представник заявниці стверджує про відсутність ОСОБА_2 за місцем свого проживання понад 15 років.
Між тим, запити адвоката до ГУ ДМС у Закарпатській області, Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, відділу ДРАЦСу у місті Ужгороді датуються лише 2025 роком.
Таким чином, заявниця та її представник, окрім відомостей про те, що відносно ОСОБА_2 відсутні відомості про перетин державного кордону в напрямку в`їзд чи виїзд за 5 років (лист Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області №124180-2025 від 17.09.2025) не надали жодних інших доказів розшуку ОСОБА_2 , тривалості її відсутності за місцем проживання, наявності тяжких захворювань чи обставин, що загрожували життю, а також не вказали родичів та інших осіб, які би могли повідомити про місце перебування ОСОБА_2 , і не забезпечили їх допит в суді.
Відтак, аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, виходячи із системного тлумачення норм чинного законодавства, які регулюють дані правовідносин у контексті з`ясованих судом обставин справи, суд вважає, що заявниця не надала суду належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 можливо оголосити померлою, а тому не доведені обставини, що давали б суду підставу припускати смерть цієї особи, або обставини, що загрожували смертю цій фізичній особі. 
При цьому, сам по собі факт не проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації протягом тривалого часу, про що стверджує заявниця та її представник, як і відсутність у них відомостей про місце перебування ОСОБА_2 , не є безумовною підставою для визнання такої особи померлою.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 46, 47 ЦК України, ст.ст. 293, 305-309 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

у задоволенні заяви відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відомості про учасників справи:
заявниця – ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
заінтересована особа – відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України код ЄДРПОУ 25999022, місцезнаходження: Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Небесної Сотні, 5.

Суддя:          В.Й. Данко

Присяжні:        М.І. Шафраньош 

М.Б. Шахтер